Справа № 420/39693/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала ОСОБА_2 , Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала ОСОБА_2 , Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України про:
-визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України;
- визнання протиправними дії Міністерства оборони України (розпорядника інформації) щодо доручення надати ОСОБА_1 відповідь не по суті на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року начальнику управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації ОСОБА_3 листом від 23 жовтня 2025 року №220/63/ВихЗПІ/690);
-визнання протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №1/гш від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України;
-визнання протиправною бездіяльність Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала Геннадія Шаповалова (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №1/ксв від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України;
-визнання протиправними дії Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала Геннадія Шаповалова (розпорядника інформації) щодо доручення надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит №1/ксв від 14 жовтня 2025 року не по суті начальнику Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_4 листом від 17 листопада 2025 року №220/63/ВихЗПІ/690;
-зобов`язання Міністерство оборони України (розпорядника інформації) надати відповідь на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року в термін 5 (п`ять) діб після дати набрання рішення суду в даній справі законної сили - за підписом Міністра оборони України;
-зобов`язання Генеральний штаб Збройних Сил України (розпорядника інформації) надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит №1/гш від 14 жовтня 2025 року за в термін 5 (п`ять) діб після дати набрання рішення суду в даній справі законної сили - за підписом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України;
Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
В обґрунтування наявності підстав для задоволення позовних вимог позивач у позовній заяві вказав, що 14 жовтня 2025року позивач засобами державного підприємства УКРПОШТА, звернувся безпосередньо до розпорядників інформації в особі Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала ОСОБА_2 (далі - відповідачі) з інформаційними запитами №2/моУ, №1/гш, №1/ксв про те, на яких підставах підполковника ОСОБА_1 , який має: оперативно - тактичний рівень військової освіти, не використовують за здобутим рівнем військової освіти (НУОУ закінчив в 2016 році за напрямком - логістика); 2 (дві) вищі відповідні освіти та досвід проходження військової служби за напрямком «ОРГАНІЗАЦІЯ МЕТРОЛОГІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬК (СИЛ)» не використовують по службі (за фахом, здобутим рівнем військової освіти та досвідом проходження військової служби, а тримають у резерві (вакантні посади місце - мають); чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно -тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати. Позивач, зазначивши, що відповідачі не відповіли, або надано відповідь не уповноваженою особою, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
12.12.2025 до суду від Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що під час опрацювання запиту позивача було встановлено, що він не є запитом на інформацію, оскільки інформація, яку він запитував не була відображена та задокументована будь-якими засобами на будь-яких носіях, а її необхідно було створювати, а тому розгляд запиту позивача було здійснено відповідно до вимог Закону № 393/96-ВР. За результатами розгляду запиту позивача, йому було надано відповідь від 22.10.2025 № 388/183ВихЗПІ, що додається разом із доказами направлення її позивачу на його електронну адресу. Отже, як вказав відповідач, твердження позивача, що йому не було надано відповідь на його запит є безпідставними.
15.12.2025 до суду від Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що за результатами розгляду, в строк визначений законодавцем та в межах повноважень, ОСОБА_1 на його інформаційний запит №1/ксв від 14.10.2025 начальником управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 була надана відповідь від 24.10.2025 №116/2/1/421/ВихЗПІ. Поряд з цим, як вказав відповідач, позивач ні до інформаційних запитів ні до даного адміністративного позову не додав відповідних документів, які підтверджують його, як особу яка має особливий статус, а тому відсутні підстави розгляду та надання відповіді на його звернення особисто за підписом першого керівника, а саме за підписами командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та Міністра оборони України.
16.12.2025 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказав, що оскільки у своєму запиті ОСОБА_1 звертався щодо надання йому роз`яснень стосовно кадрових питань відносно нього, як офіцера, йому на зазначену у запиті електронну адресу було надано письмову відповідь за підписом начальника Управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації від 23.10.2025 за № 220/63/ВихЗПІ/690. Позивачу, відповідно до вимог законодавства, було повідомлено, що розгляд порушених у запиті питань по суті потребує вчинення певних дій, а саме аналізу та надання відповідних роз`яснень, тому запит підлягає розгляду відповідно до вимог Закону України від 02.10. 1996 № 393/96-ВР “Про звернення громадян”. 24.10.2025 звернення (запит) ОСОБА_1 було зареєстровано за № С-211662 та за дорученням державного секретаря Міністерства оборони України від 28.10.2025 надіслано до Адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України для організації його розгляду за компетенцією у Збройних Силах України та надання відповіді заявнику відповідно до вимог Закону № 393. 17.11.2025 за вих. № 765/2/25150 начальником Центрального управління персоналу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 було надано письмову відповідь на його звернення (запит). Таким чином, як вказав відповідач, під час опрацювання скарги позивача, відповідач діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що повністю узгоджується з частиною другою статті 19 Конституції України, а відтак, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
29.12.202025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив Міністерства оборони України, згідно якої позивач наголосив, що посадова особа , яка не є розпорядником інформації надала позивачу іншу інформацію, замість тієї, яку запитував позивач, а саме: неповний перелік чинних ПНА, які регулюють порядок проходження військової служби в ЗСУ, мету розподілу офіцерів та можливість/неможливість використання за фахом - не завжди.
19.01.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, згідно яких позивач вказав, що у відповідях на інформаційні запити, у випадку законного проходження військової служби позивача в окремому батальйоні резерву, відповідачі повинні були б надати інформацію про те, що має перевищення кількості фахівців над кількістю кандидатів на посади, з посиланням на законність призначення військовослужбовців замість позивача. 
27.01.2026 до суду від представника Генерального штабу Збройних Сил України надійшли додаткові пояснення, згідно яких 11.12.2025 засобами фельд`єгерського поштового зв`язку було направлено відзив на позовну заяву за вихідним № 316/6234 на адресу позивача, вказану у позовній заяві, що підтверджується Реєстром № 496, що доданий до відзиву на позовну заяву. Надалі, у зв`язку із закінченням терміну зберігання зазначене поштове відправлення було повернуто відправнику (відповідачу), що підтверджується копією конверту з відповідною відміткою (у якому зазначено вихідний № 316/6234) та роздруківкою трекінгу відправлень з сайту Укрпошти,.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України.
08.08.2025 року Наказом командира 11 армійського корпусу оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_6 від 08.08.2025 року №96 (по особовому складу) позивача звільнено з посади начальника озброєння – заступника начальника логістики НОМЕР_1 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади 11 армійського корпусу оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” Сухопутних військ Збройних Сил України та призначено на посаду офіцеру резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу НОМЕР_2 батальйону резерву 11 армійського корпусу оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” Сухопутних військ Збройних Сил України.
ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Міністерства оборони України із інформаційним запитом №2/моУ від 14.10.2025 « про підстави не використання по службі за фахом, досвідом та рівнем військової освіти» у якому просив надати інформацію у письмовому вигляді про те на яких підставах підполковника ОСОБА_1 , який має: оперативно - тактичний рівень військової освіти, не використовують за здобутим рівнем військової освіти (НУОУ закінчив в 2016 році за напрямком - логістика); 2 (дві) вищі відповідні освіти та досвід проходження військової служби за напрямком «ОРГАНІЗАЦІЯ МЕТРОЛОГІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬК (СИЛ)» не використовують по службі (за фахом, здобутим рівнем військової освіти та досвідом проходження військової служби, а тримають у резерві (вакантні посади місце - мають); чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно - тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати.
ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Генерального штабу Збройних Сил України із інформаційним запитом №2/гш від 14.10.2025 « про підстави не використання по службі за фахом, досвідом та рівнем військової освіти» у якому просив надати інформацію у письмовому вигляді про те на яких підставах підполковника ОСОБА_1 , який має: оперативно - тактичний рівень військової освіти, не використовують за здобутим рівнем військової освіти (НУОУ закінчив в 2016 році за напрямком - логістика); 2 (дві) вищі відповідні освіти та досвід проходження військової служби за напрямком «ОРГАНІЗАЦІЯ МЕТРОЛОГІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬК (СИЛ)» не використовують по службі (за фахом, здобутим рівнем військової освіти та досвідом проходження військової служби, а тримають у резерві (вакантні посади місце - мають); чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно - тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати.
ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала ОСОБА_2 із інформаційним запитом №1/ксввід 14.10.2025 « про підстави не використання по службі за фахом, досвідом та рівнем військової освіти» у якому просив надати інформацію у письмовому вигляді про те на яких підставах підполковника ОСОБА_1 , який має: оперативно - тактичний рівень військової освіти, не використовують за здобутим рівнем військової освіти (НУОУ закінчив в 2016 році за напрямком - логістика); 2 (дві) вищі відповідні освіти та досвід проходження військової служби за напрямком «ОРГАНІЗАЦІЯ МЕТРОЛОГІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬК (СИЛ)» не використовують по службі (за фахом, здобутим рівнем військової освіти та досвідом проходження військової служби, а тримають у резерві (вакантні посади місце - мають); чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно - тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати.
Позивач, зазначивши, що відповіді по вказаним запитом надані не уповноваженою особою та/або не по суті поставлених питань, звернувся до суду із цим позовом. 
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Згідно з частиною 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями).
Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Тобто, положення вказаного закону регулюють, зокрема, правовідносини з приводу забезпечення отримання громадянами або іншими особами інформації, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань.
Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:
- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;
- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;
- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Також, доступ до публічної інформації, відповідно до статті 4 цього Закону, здійснюється на принципах, зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Частиною 4 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом, серед іншого, надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Таким чином, обов`язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на отриманий запит - має імперативний характер, незалежно від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.
При цьому, стаття 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Як зазначалось судом, 14 жовтня 2025 року позивач засобами державного підприємства УКРПОШТА, звернувся до Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала ОСОБА_2 з інформаційними запитами №2/моУ, №1/гш, №1/ксв у яких просив надати інформацію у письмовому вигляді про те на яких підставах підполковника ОСОБА_1 , який має: оперативно - тактичний рівень військової освіти, не використовують за здобутим рівнем військової освіти (НУОУ закінчив в 2016 році за напрямком - логістика); 2 (дві) вищі відповідні освіти та досвід проходження військової служби за напрямком «ОРГАНІЗАЦІЯ МЕТРОЛОГІЧНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬК (СИЛ)» не використовують по службі (за фахом, здобутим рівнем військової освіти та досвідом проходження військової служби, а тримають у резерві (вакантні посади місце - мають); чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно - тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати.
В свою чергу, листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.11.2025 №765/2/25150, за підписом начальника Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 надано відповідь, із посиланням на норми діючого законодавства, що використання за фахом не завжди є можливим через оперативну обстановку та обмежену кількість посад відповідного спрямування. Разом з тим, під час розгляду кандидатур для призначення на посади, враховують вимоги служби, досвід, кваліфікація та результати службової діяльності військовослужбовця.
Листом начальника Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 від 24.10.2025 №11612/2/14241/ВихЗПІ надано відповідь, із посиланням на норми діючого законодавства України, що розподіл офіцерів у частинах (установах) ЗСУ здійснюється з метою забезпечення належного укомплектування бойових (штатних) посад, виходячи з пріоритетних завдань, визначених під час правового режиму воєнного стану. Додатково повідомлено, що використання за фахом не завжди є можливим через оперативну через оперативну обстановку та обмежену кількість посад відповідного спрямування. Разом з тим, під час розгляду кандидатур для призначення на посади, враховують вимоги служби, досвід, кваліфікація та результати службової діяльності військовослужбовця.
Щодо посилання позивача на надання відповіді на запит не уповноваженою особою, суд враховує, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та за дорученням начальника штабу – заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.10.2025 №3662/ЗПІ було доручено начальнику управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 надати відповідь на спірне звернення, адресоване командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.
При цьому, у зв`язку з тим, що позивач проходить військову службу у Сухопутних військах Збройних Сил України, відповідно до доручень державного секретаря МОУ від 28.10.2025 №С-211662, начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 29.10.2025 №С-202976/1, відповідальним виконавцем за опрацювання порушеного питання в зверненні, яку подав позивач до Міністерства оборони України та надання відповіді автору звернення було визначено ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема начальника Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .
Поряд з цим, судом встановлено, що листом Генерального штабу Збройних Сил України від 22.10.2025 №388/183ВихЗПІ, за підписом начальника кадрового центру ЗСУ, надано відповідь, що Військова частина НОМЕР_3 , де проходе військову службу заявник на посаді офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу, перебуває у підпорядкуванні 11 армійського корпусу оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ” Сухопутних військ Збройних Сил України. Відповідно до Номенклатури посад для призначення військовослужбовців наказами по особовому складу, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 04.05.2016 № 238 (зі змінами), призначення військовослужбовців у воєнний час (протягом періоду дії воєнного стану в Україні чи перебування у стані війни) на посади зі штатними категоріями до “підполковника” включно в органі військового управління, підпорядкованих з`єднаннях, військових частинах, установах і закладах, за винятком посад, що належать до вищої номенклатури, належить до компетенції командувачів військ оперативних командувань (командирів корпусів). Враховуючи зазначене, питання подальшого службового використання належить до саме до компетенції відповідної посадової особи, зазначеної у Номенклатурі.
У контексті обставин цієї справи варто звернути увагу на те, що необхідною передумовою для вирішення спірних правовідносин є диференціація звернень, поданих у порядку Закону №393/96-ВР та Закону №2939-VI.
Так, зокрема, Закон №393/96-ВР передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Закон №2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону №393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.
Відповідно до статті 19 Закону №2939-VI як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону №2939-VI не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти
До того ж Закон №2939-VI не поширюється на відносини у сфері звернень громадян щодо надання юридичної консультації, проведення аналізу правових норм стосовно конкретних обставин, повідомлених запитувачем інформації, тощо, оскільки такі відносини регулюються спеціальним законом України «Про безоплатну правову допомогу».
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості» і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Фактично з аналізу змісту запитів позивача слідує, що позивач просить надати інформацію, яка не є (і не повинна бути відповідно до чинного законодавства) відображена чи задокументована будь-якими засобами інформації, а потребує створення нової, зокрема, шляхом надання роз`яснень причин не використання позивача за здобутим рівнем військової освіти 2 (дві) вищих відповідних освіти та досвід проходження військової служби, надання відповіді на питання чому в Збройних Силах України в термін з 24 лютого 2022 року по теперішній час має місце багато кадрових призначень офіцерів на посади, які передбачають оперативно - тактичний рівень військової освіти, а заявника кандидатуру, при прийнятті цих кадрових рішень – ігнорували та продовжують ігнорувати.
Тобто, всі досліджені звернення позивача за своєю суттю не є запитом на інформацію в розумінні Закону №2939-VI, оскільки не передбачають надання уже відображеної та задокументованої інформації будь-якими засобами.
При цьому, на звернення позивача №2/моУ, №1/гш, №1/ксв від 14.10.2025, які не є по суті інформаційним запитом/публічною інформацією, відповідачами надано відповіді у строк визначений ст.20 Закону №393/96-ВР та уповноваженими на те особами.
Щодо посилання позивача у позовній заяві на те, що ОСОБА_9 у своєму листі не пояснив: чому заявник переведений з бойової частини в тилову, які обмеження існують у використанні заявника за фахом та досвідом на інших посадах, суд враховує, що вказані питання запитувач не ставив в спірних «інформаційних запитах».
Враховуючи викладене, досліджуючи відповіді надані уповноваженими особами відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України; визнання протиправними дії Міністерства оборони України (розпорядника інформації) щодо доручення надати ОСОБА_1 відповідь не по суті на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року начальнику управління по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації ОСОБА_3 листом від 23 жовтня 2025 року №220/63/ВихЗПІ/690); визнання протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №1/гш від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України; визнання протиправною бездіяльність Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала Геннадія Шаповалова (розпорядника інформації) щодо не надання ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит №1/ксв від 14 жовтня 2025 року в термін установлений чинним законодавством України; визнання протиправними дії Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України бригадного генерала Геннадія Шаповалова (розпорядника інформації) щодо доручення надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит №1/ксв від 14 жовтня 2025 року не по суті начальнику Центрального управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_4 листом від 17 листопада 2025 року №220/63/ВихЗПІ/690; зобов`язання Міністерство оборони України (розпорядника інформації) надати відповідь на інформаційний запит №2/моУ від 14 жовтня 2025 року в термін 5 (п`ять) діб після дати набрання рішення суду в даній справі законної сили - за підписом Міністра оборони України; зобов`язання Генеральний штаб Збройних Сил України (розпорядника інформації) надати ОСОБА_1 відповідь на інформаційний запит №1/гш від 14 жовтня 2025 року за в термін 5 (п`ять) діб після дати набрання рішення суду в даній справі законної сили - за підписом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295,382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 -відмовити.
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.