СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/440/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Склярук О.І.,
за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,
представників:
арбітражний керуючий Касаткін Д.М. (у режимі відеоконференції);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича (вх.2473Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 (суддя Прохоров С.А., повний текст складено 10.11.2025) у справі №922/440/24
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівські машини РR" 
до Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" 
про визнання банкрутом
розпорядник майна - арбітражний керуючий Касаткін Денис Миколайович

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/440/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівські машини РR" (далі – ТОВ "Лозівські машини РR") до Приватного акціонерного товариства "Харківський верстатобудівний завод" (далі – ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод") про визнання банкрутом. 
29.08.2025 розпорядник майна - арбітражний керуючий Касаткін Денис Миколайович звернувся до місцевого господарського суду із клопотанням (вх.№19828), в якому просив суд:
- затвердити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" за період з 29.04.2024 по 30.07.2025;
- визнати боржника банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру; 
- призначити ліквідатором у справі арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24 постановлено, зокрема:
відмовити в задоволенні клопотання розпорядника майна вх.№19828 від 29.08.2025 у частині визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича;
відкласти вирішення клопотання розпорядника майна вх.№19828 від 29.08.2025 у частині затвердження звіту про нарахування і виплату винагороди за період з 29.04.2024 по 30.07.2025 у наступному засіданні;
продовжити строк процедури розпорядження майном боржника та повноваження арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича в якості розпорядника майна ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" до 30.01.2026;
зобов`язати розпорядника майна провести належним чином інвентаризацію майна боржника (з`ясувати активи та пасиви та порівняти їх долі) та подати відповідні відомості за результатами цієї інвентаризації до суду в строк до 30.12.2025 з доказами здійснення відповідних дій щодо визначення вартості виявленого майна боржника чи обставин, що унеможливлювали вчинення таких дій;
зобов`язати розпорядника майна подати суду звіт про фінансово-майновий стан боржника та докази його розгляду зборами (комітетом) кредиторів;
зобов`язати розпорядника майна організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, для вирішення питань, необхідних для закінчення процедури розпорядження майном;
призначити наступну дату підсумкового засідання на 26.01.2026 на 13:00 год. 

Не погодившись із означеною ухвалою, розпорядник майна - арбітражний керуючий Касаткін Денис Миколайович 21.11.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить, зокрема, скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24 та прийняте нове рішення, яким задовольнити клопотання розпорядника майна боржника, арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича від 27.08.2025 №01-32/147-08, затвердити звіт арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" за період з 29.04.2024 по 30.07.2025, визнати банкрутом ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" та відкрити ліквідаційну процедуру, призначити ліквідатором ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1833 від 02.02.2018). 
В обґрунтування апеляційної скарги арбітражний керуючий Касаткін Д.М. зазначає наступне:
- місцевий господарський суд робить висновок про відсутність у матеріалах справи Аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства. Господарському суду, у разі необхідності, належало самостійно витребувати потрібний доказ, зважаючи на те, що про нього розпорядник майна зазначав, проте помилково не долучив до свого звіту з клопотанням про перехід до наступної судової процедури. Не долучення Аналізу, за наявності в матеріалах справи всієї інформації, необхідної для визначення стану платоспроможності боржника, та всіх необхідних для цього доказів, не перешкоджало ухваленню судом першої інстанції рішення про перехід до ліквідаційної процедури;
- звіти розпорядника майна про свою діяльність та про стан провадження у справі, зокрема звіт №01-32/128-06 від 23.06.2025 містить інформацію про співвідношення активу проти пасиву боржника. Звіт №01-32/48-06 від 05.06.2025 був предметом розгляду на зборах кредиторів боржника, що мали місце 27.06.2025 та результати якого оформлені Протоколом зборів кредиторів. За результатами попереднього дослідження кредиторами у справі звіту розпорядника майна щодо аналізу фінансово-господарського стану боржника, рішенням зборів кредиторів від 27.06.2025 було прийнято рішення про необхідність звернутися до суду із клопотанням про визнання АТ "Харківський верстатобудівний завод" банкрутом. Вказане спростовує висновки суду про те, що звіти розпорядника майна боржника не містять відомостей про сукупний, фактичний актив боржника та що з протоколів зборів комітету кредиторів не вбачається, що такий звіт був предметом розгляду на зборах;
- документи, що підтверджують результати проведення інвентаризації майна боржника (наказ, акти, описи, протокол) долучені розпорядником майна до матеріалів справи (додатки до клопотання вих.№01-32/31-12 від 09.12.2024). Господарський суд Харківської області не конкретизує, яких конкретно доказів (документів) йому недостатньо та щодо якого конкретно майна, що ставило б під сумнів складені у цій справі та наявні в матеріалах справи інвентаризаційні матеріали. Відтак, необґрунтованими є висновки суду щодо відсутності доказів, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані та підтверджуються реальну вартість майна;
- Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області відповідно до листа від 12.06.2024 №33-20-9.5-4106/0/19-24 (додаток до Звіту від 25.04.2025 №01-32/90-04) повідомлено про відсутність зареєстрованих за боржником земельних ділянок. Вказане спростовує твердження суду про володіння боржником земельними ділянками;
- оскільки дані до інвентаризаційних описів вносилися, зокрема, і на підставі даних, що містяться в первинних документах стосовного активів, тож деякі назви могли мати первісне найменування російською мовою саме згідно з такими документами. Натомість, уся інша інформація в інвентаризаційних описах, окрім власне деяких назв об`єктів інвентаризації, вказана українською мовою;
- безпідставними є твердження суду про не надання арбітражним керуючим відомостей про те, що ним досліджувалася інформація стосовно заінтересованості кредиторів. Обов`язок щодо встановлення статусу заінтересованих кредиторів відносно боржника покладено на суд, а не на арбітражного керуючого. За змістом положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ) обов`язок щодо визначення статусу заінтересованості при переході до наступної судової процедури у справі про банкрутство не має жодного значення для справи, адже ніяким чином не впливає на встановлення майнового стану боржника, який і є визначальним при вирішенні питання про наступну судову процедуру.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24. Встановлено строк по 22.12.2025 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. Постановлено арбітражному керуючому Касаткіну Д.М. невідкладно надати суду докази направлення учаснику справи – Немишлянській окружній прокуратурі міста Харкова копії апеляційної скарги і доданих до неї документів, які в означеного учасника справи відсутні. Призначено розгляд апеляційної скарги арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. на ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24 на 07.01.2026 об 11:00год.
Через підсистему «Електронний суд» 04.12.2025 від арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. надійшло клопотання (вх.14013) про долучення документів до матеріалів справи, а саме опису вкладення у цінний лист, поштової накладної та фіскального чеку як доказів направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів Немишлянській окружній прокуратурі міста Харкова. 

Учасники справи правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Попкова Д.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 05.01.2026, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Склярук О.І.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 07.01.2026 арбітражний керуючий Касаткін Д.М. підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.
Інші учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомили. Належне повідомлення останніх про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду не встановила наявності підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.
У провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/440/24 про банкрутство ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод".
Ухвалою суду першої інстанції від 29.04.2024 у справі №922/440/24, зокрема: відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод"; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича, встановлено строк до 10.06.2024 для проведення інвентаризації майна та подання до суду матеріалів інвентаризації з доказами, що підтверджують встановдені в ході інвентаризації дані.
Предметом апеляційного перегляду у цій справі постало питання обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення щодо відсутності підстав для визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури.
Згідно з ч.1 ст.6 КУзПБ щодо боржника - юридичної особи застосовуються такі судові процедури: розпорядження майном боржника; санація боржника; ліквідація банкрута.
Відповідно до ч.1 ст.44 КУзПБ під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). 
Частиною 3 ст.44 КУзПБ унормовано, що розпорядник майна зобов`язаний, зокрема, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства; надавати господарському суду та комітету кредиторів звіт про свою діяльність, а також здійснювати розкриття кредиторам інформації щодо фінансового стану боржника та ходу провадження у справі; не пізніше двох місяців з дня відкриття провадження у справі про банкрутство провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість.
Завершальною стадією процедури розпорядження майном боржника є підсумкове засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.49 КУзПБ у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. У разі наявності обставин, що не дають зборам кредиторів можливості у встановлені строки прийняти одне з таких рішень, збори кредиторів можуть прийняти рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про продовження строку процедури розпорядження майном у межах граничних строків, визначених цим Кодексом.
У частині 3 означеної статті КУзПБ унормовано, що у підсумковому засіданні господарський суд ухвалює одне з таких судових рішень: ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном боржника у межах граничних строків, визначених цим Кодексом; ухвалу про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом; постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство.
Частиною 4 ст.49 КУзПБ визначено, що у разі, якщо зборами кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном боржника не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд за наявності ознак банкрутства протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
Тлумачення положень ст.ст.48, 49 КУзПБ свідчить, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями ст.6 КУзПБ, із застосуванням судового розсуду. Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №915/1261/16, від 12.10.2021 у справі №916/3619/19, на які міститься посилання в ухвалі суду першої інстанції, а також у постановах Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №903/1130/23, від 16.04.2025 у справі №904/4937/22.
Наявність рішення зборів кредиторів про перехід до наступної судової процедури і звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не є безумовною підставою для введення господарським судом ліквідаційної процедури боржника. Адже частиною 4 ст.49 КУзПБ законодавцем надано право суду навіть за відсутності відповідного рішення зборів кредиторів боржника, але за наявності обставин (після закінчення термінів визначених КУзПБ щодо тривалості процедури розпорядження майном, за наявності ознак банкрутства та за відсутності пропозицій щодо санації боржника), прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №918/420/16, на яку доречно послався місцевий господарський суд за змістом оскаржуваної ухвали, а також у постановах Верховного Суду від 21.08.2025 у справі №910/18499/20, від 26.03.2025 у справі №911/3095/23.
За визначенням ст.1 КУзПБ банкрутство - визнана господарським судом нездатність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника.
З наведеного слідує, що боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.
Завдання підсумкового засідання суду полягає в з`ясуванні судом ознак неплатоспроможності/банкрутства для визначення наступної судової процедури, згідно з клопотанням зборів кредиторів за його наявності, однак остаточна їх оцінка надається судом, який у підсумковому судовому засіданні в залежності від обставин справи визначає наступну судову процедуру щодо боржника та ухвалює судове рішення про її введення.
Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/866/20, на яку, разом з іншим, посилається Господарський суд Харківської області в оскаржуваній ухвалі, а також у постановах Верховного Суду від 18.06.2025 у справі №918/1174/20, від 30.01.2025 у справі №920/999/23.
Визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неспроможність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим з`ясувати його актив і пасив та зіставити дані обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні зборів кредиторів (комітету кредиторів). Суд повинен встановити неплатоспроможність боржника шляхом здійснення аналізу повноти проведених розпорядником майна заходів, що передбачені у процедурі розпорядження майном, та дослідити надані розпорядником майна належні та допустимі докази на підтвердження повноти проведення процедури розпорядження майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №916/1950/16, від 29.07.2021 у справі №925/409/20.
При цьому суд має з`ясувати актив і пасив боржника та зіставити відомості щодо обох величин. Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом у порядку ст.47 КУзПБ реєстру вимог кредиторів. Відомості про актив боржника має містити звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника. Зазначений звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів (комітету кредиторів), які на його підставі приймають рішення клопотати про перехід до наступної судової процедури. Близькі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02.07.2024 у справі №904/1938/22.
Тлумачення положень КУзПБ свідчить, що дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється господарським судом на підставі комплексного дослідження всіх наявних у справі доказів, зокрема й аналізу фінансового стану боржника, подання якого до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, є обов`язком розпорядника майна боржника, визначеним п.5 ч.3 ст.44 КУзПБ, що дозволить суду встановити наявність чи відсутність підстав для висновку про платоспроможність боржника. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №908/2755/19, від 23.12.2021 у справі №924/1155/18, на які міститься посилання в оскаржуваній ухвалі, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №902/207/22.
Відсутність аналізу та дослідження дійсного фінансово-господарського стану боржника на момент вирішення питання про запровадження у справі про банкрутство судової процедури ліквідації суперечить нормам КУзПБ. Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 30.11.2023 у справі №907/935/21, від 02.07.2024 у справі №904/4261/22, від 25.02.2025 у справі №908/713/20.
Обов`язок арбітражного керуючого проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію, передбачений також п.3 ч.2 ст.12 КУзПБ.
Таким чином, підставою для визнання боржника банкрутом є недостатність його майна для задоволення вимог кредиторів, що встановлюється судом шляхом зіставлення активів і пасивів боржника. Без встановлення фінансового стану боржника (зазначення конкретних показників, що відображають наявність фінансових ресурсів), наявності чи відсутності майнових активів у нього, за рахунок яких можна продовжити виробничу діяльність з метою погашення кредиторської заборгованості, без перевірки можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури, висновок про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є передчасним, адже таке рішення повинно прийматися за наявності належних та допустимих доказів про відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури. Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.07.2024 у справі №904/4261/22, від 08.03.2023 у справі №910/1800/22, від 09.12.2025 у справі №908/2351/23.
Східний апеляційний господарський суд також зауважує, що перелік доказів, на підставі яких судом встановлюється наявність ознак неплатоспроможності боржника, не є вичерпним та жоден із доказів (джерел інформації), на підставі яких здійснюється такий аналіз, не є визначальним. Дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється судом на підставі комплексного дослідження сукупності всіх наявних у справі доказів. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі №904/4937/22.

Як убачається з матеріалів справи, за змістом звіту про діяльність розпорядника майна та про стан провадження у справі №922/440/24 за період з 01.11.2024 по 23.06.2025 (вх.№14858 від 24.06.2025) розпорядник майна зазначає про те, що на виконання вимог КУзПБ ним було проведено Аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутств ( а.с.186 зворот, т.6). 
Розпорядник майна вказує, що в результаті проведеного аналізу встановлено, що ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" перебуває у фінансовій кризі, причиною чого стало наступне: наявність великої кредиторської заборгованості (1 126 899 345,06 грн.); відсутність майнових активів банкрута, які б могли бути джерелом повного погашення кредиторської заборгованості (40 995 882,96 грн.); тобто підприємство не в змозі погасити свої зобов`язання, як у короткостроковому, так і в довгостроковому періодах.
Розпорядником майна у процесі проведеного аналізу ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" не встановлено: ознак доведення до банкрутства підприємства; ознак приховування стійкої фінансової неспроможності підприємства; відсутність ознак фіктивного банкрутства; незаконних дій у разі банкрутства ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод".
За твердженнями розпорядника майна, за відсутністю жодних інвесторів бажаючих посприяти у відновленні платоспроможності банкрута, підприємство не в змозі погасити свої зобов`язання, як короткостроковому, так і в довгостроковому періодах, тобто відновити платоспроможність ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" неможливо.
На переконання розпорядника майна, враховуючи вищенаведене, доцільно розпочати ліквідаційну процедуру відносно ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод". Ліквідаційна процедура дозволить реалізувати активи боржника і частково розрахуватися з кредиторами, які подали свої заяви з грошовими вимогами у межах справи про банкрутство.
Разом з тим, як правильно встановлено Господарським судом Харківської області та підтверджено самим розпорядником майна за змістом апеляційної скарги, відповідного Аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, виявлення (за наявності) ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, про який зазначено у вищевказаному звіті (вх.№14858 від 24.06.2025), розпорядником майна до матеріалів справи не надано. 
Розпорядник майна в апеляційній скарзі зазначає про те, що після проведення підсумкового засідання виявив, що з технічних причин аналіз фінансово-господарського стану боржника не завантажився разом з іншими матеріалами цієї справи при поданні до суду ( а.с.6, т.7).
Розпорядником майна також не надано доказів існування такого аналізу до суду апеляційної інстанції. В апеляційній скарзі апелянт посилається на Методичні рекомендації від 19.01.2006 (із зиінами 2010р) №14, затверджені наказом Міністрства економіки України, як методичіне керівництво для виявлення ознак неплатоспроможності боржника. Разом із тим у суда відсутні підстави вважати, що відповідний аналіз згідно із вказаними Методичгими рекомендаціями розпорядником майна був проведений. 

Арбітражний керуючий в апеляційній скарзі зазначає, що не долучення Агалізу до матеріалів справи не перешкоджає суду ухвалити рішення про перехід до ліквідаційної процедури боржника (а.с.7, т.7).
Апелянт помилково з посиланням на ч.4 ст.74 ГПК України зазначає про те, що господарському суду, у разі необхідності, належало самостійно витребувати потрібний доказ (Аналіз), зважаючи на те, що про нього розпорядник майна зазначав, проте помилково не долучив до свого звіту з клопотанням про перехід до наступної судової процедури. 
Так, частиною 4 ст.74 ГПК України унормовано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Означена норма надає суду право, а не покладає обов`язок витребувати докази з власної ініціативи у виняткових випадках. 
Натомість, відповідно до п.3 ч.2 ст.12 КУзПБ арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію. 
Відсутність зазначеного Аналізу в матеріалах справи, разом із додатками до нього та документами, на підставі яких такий Аналіз було здійснено, унеможливлює для суду формування обґрунтованого висновку щодо достовірності обставин, про які повідомляє розпорядник майна у своїх звітах, а також позбавляє суд можливості на стадії розпорядження майном належним чином встановити наявність або відсутність ознак банкрутства шляхом перевірки співвідношення активів і пасивів боржника та оцінити повноту й належність дій розпорядника майна, у тому числі шляхом дослідження доказів, поданих на підтвердження відповідних обставин.
Означеним, разом з іншим, спростовуються доводи скаржника про те, що не долучення Аналізу не перешкоджало ухваленню судом першої інстанції рішення про перехід до ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.04.2024 у справі №922/440/24 про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод", разом з іншим, встановлено розпоряднику майна строк для проведення інвентаризації майна боржника (який неодноразово продовжувався судом за клопотанням розпорядника майна) та подання до суду матеріалів інвентаризації з доказами, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані.
На виконання ухвали суду та положень КУзПБ розпорядником майна на підтвердження проведеної інвентаризації активів боржника надано до матеріалів справи наступні документи (клопотання вх.№30881 від 09.12.2024): протокол інвентаризаційної комісії від 27.09.2024; акт про результати інвентаризації грошових коштів від 27.09.2024; акт інвентаризації наявності фінансових інвестицій від 27.09.2024; акт інвентаризації розрахунків з дебіторами від 27.09.2024; акт інвентаризації розрахунків з кредиторами від 27.09.2024; інвентаризаційні описи необоротних активів від 27.09.2024;
інвентаризаційні описи запасів від 27.09.2024.
Судова колегія зауважує, що, оскільки розпорядником майна не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані (необхідність надання яких встановлена ухвалою суду першої інстанції від 29.04.2024), місцевий господарський суд правильно виснував про відсутність можливості дослідити, якими доказами підтверджені відомості інвентаризації та чи відповідає проведена інвентаризація нормам Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №879 від 02.09.2014. За відсутності відповідних доказів, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані, суд не має можливості встановити реальний майновий стан боржника. 
Апелянт не заперечує того факту, що ним, на виконання вимог ухвали суду від 29.04.2024, не надано жодного документу на підтвердження відомостей інвентаризації. 
Судова колегія звертає увагу, що у звітах сам розпорядник майна зазначає про те, що ним було проведено лише фактичний огляд майна боржника. При цьому розпорядник майна не вказує, яке саме майно було оглянуте та що саме було встановлено за результатом такого огляду.
У звітах (зокрема у звіті за період з 29.04.2024 по 22.10.2025) розпорядник майна, разом з іншим, посилається на те, що звертався до керівника боржника з вимогою надати відомості та документи, необхідні для проведення інвентаризації майна боржника, а також з вимогою надати розпоряднику майна результати інвентаризації. Натомість, керівник боржника, разом з іншим, повідомляв розпорядника майна про відсутність первинної документації, про триваючий процес дооформлення всіх необхідних документів для затвердження результатів інвентаризації майна боржника, самостійно видавав накази про продовження строків інвентаризації, до погодження таких рішень із судом. 
З огляду на наведене, судова колегія погоджується із судженнями місцевого господарського суду про те, що інвентаризація була організована, проведена і оформлені результати інвентаризації керівництвом боржника без здійснення арбітражним керуючим заходів щодо їх перевірки. 
За змістом апеляційної скарги розпорядник майна зазначає про те, що, за відсутності у його розпорядженні правовстановлюючих документів, був позбавлений можливості визначати реальну вартість активів боржника.
У свою чергу, відповідно до ч.3 ст.44 КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість. При цьому судова колегія звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.40 КУзПБ у процедурі розпорядження майном за клопотанням розпорядника майна, сторін або інших учасників справи про банкрутство, що містить підтверджені відомості про перешкоджання виконавчим органом боржника виконанню повноважень розпорядника майна, невжиття заходів щодо забезпечення збереження майна боржника, а також про вчинення ними дій, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, господарський суд має право припинити повноваження виконавчого органу боржника та покласти виконання його обов`язків на розпорядника майна. 
Отже, за відсутності в матеріалах справи доказів, що підтверджують встановлені в ході інвентаризації дані, відомостей про оцінку майна на час проведення інвентаризації, підставними є висновки місцевого господарського суду про ставлення під сумнів даних поданої розпорядником майна інвентаризації та реальної вартості майна боржника.

В обґрунтування оскаржуваної ухвали Господарський суд Харківської області, разом з іншим, зазначив, що матеріали інвентаризації не містять інформації щодо земельних ділянок, які знаходяться у володінні боржника; такої інформації не було подано розпорядником до матеріалів справи і окремо від матеріалів інвентаризації, а по деяким об`єктам, які були включені до інвентаризації в перелік необоротних активів, зазначено, що вони є власністю Фонду державного майна, при цьому будь-яких пояснень з цього приводу ні арбітражним керуючим ні самим боржником надано не було.
В апеляційній скарзі розпорядник майна, спростовуючи володіння боржником земельними ділянками, зазначає про те, що у звіті чітко вказано, що Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області відповідно до листа №33-20-9.5-4106/0/19-24 від 12.06.2024 (додаток до Звіту №01-32/90-04 від 25.04.2025) було повідомлено про відсутність зареєстрованих за боржником земельних ділянок. 
Однак, судова колегія звертає увагу, що звіт про діяльність розпорядника майна та про стан провадження у справі №922/440/24 за період з 01.11.2024 по 25.04.2025 (вих.№01-32/90-04 від 25.04.2025; т.6 а.с.79-86) не містить переліку додатків та не містить додатків як таких, у тому числі і листа Держгеокадастру, про який зазначає апелянт. Відтак, доводи апелянта не підтверджені відповідними матеріалами справи.

Господарським судом першої інстанції, разом з іншим встановлено, що інвентаризаційні описи необоротних активів від 27.09.2024 частково складені російською мовою.
Апелянт означених обставин не спростував та при цьому пояснив, що, оскільки дані до інвентаризаційних описів вносилися, зокрема, і на підставі даних, що містяться в первинних документах стосовного активів, тож деякі назви могли мати первісне найменування російською мовою саме згідно з такими документами; натомість, уся інша інформація в інвентаризаційних описах, окрім власне деяких назв об`єктів інвентаризації, вказана українською мовою. 
Проте, відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом (ч.6 ст.13 означеного Закону).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.
Суд оцінює докази провівши їх безпосереднє дослідження, яке має бути об`єктивним, а тому докази, що подаються до суду, мають бути складені офіційною мовою судочинства або мати переклад. Подання доказів до суду з їх офіційним перекладом гарантує, що всі учасники процесу мають однакове розуміння цих документів.

Судова колегія враховує, що відомості про активи боржника має містити звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника та зазначений звіт має бути предметом розгляду на зборах кредиторів (комітету кредиторів), які на його підставі приймають рішення про перехід до наступної судової процедури. Господарський суд Харківської області виснував про те, що звіти розпорядника майна боржника не містять відомості про сукупний, фактичний актив боржника (який слід порівняти з розміром пасиву боржника), а з протоколів зборів комітету кредиторів не вбачається, що такий звіт був предметом розгляду на зборах.
Заперечуючи проти означених висновків місцевого господарського суду, розпорядник майна, за змістом апеляційної скарги, зокрема, зазначає наступне. Звіт від 05.06.2025 №01-32/48-06 був предметом розгляду на зборах кредиторів боржника, що мали місце 27.06.2025 та результати якого оформлені протоколом зборів кредиторів. Так, на сторінці 3 протоколу від 27.06.2025 вказано, що з метою забезпечення можливості розгляду кредиторами та прийняття ними рішень, враховуючи кількість визнаних судом кредиторів, обсяг документів, з метою недопущення збільшення витрат на поштове відправлення, розпорядником майна було розміщено документи арбітражного керуючого з додатками до них в електронному вигляді за електронною адресою, у тому числі там розміщений і вказаний звіт. За результатами попереднього дослідження кредиторами у справі звіту розпорядника майна щодо аналізу фінансово-господарського стану боржника, рішенням зборів кредиторів від 27.06.2025 було прийнято рішення про необхідність звернутися до суду із клопотанням про визнання ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" банкрутом.
У свою чергу, судова колегія звертає увагу, що з протоколу зборів кредиторів від 27.06.2025 убачається наступний порядок денний: 1. Визначення кількісного складу комітету кредиторів боржника; 2. Обрання членів комітету кредиторів боржника; 3. Прийняття рішення щодо подальшої процедури у справі про банкрутство боржника.
Зі змісту протоколу не вбачається, що звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника був предметом розгляду та обговорення на зборах кредиторів, не вбачається обговорення кредиторами відповідних питань. Саме лише посилання розпорядника майна на електронну адресу у протоколі зборів кредиторів не свідчить про розгляд такого звіту на зборах кредиторів.
Голосування кредиторів за відкриття ліквідаційної процедури, яке викладене у вигляді таблиці, не свідчить, що голосування проведено відповідно до норм закону. З означеної таблички не вбачається за можливе встановити, які кредитори голосували та з яким правом голосу, оскільки відображено тільки кількість голосів «за» або «проти» без зазначення кредиторів, що голосували. 

Відповідно до положень КУзПБ та практики Верховного Суду щодо їх застосування до фактичних обставин, які мають бути з`ясовані судом у першу чергу, належить співвідношення активів і пасивів боржника. У постанові про визнання боржника банкрутом має бути наведено суми загальної вартості активів та розміру пасиву.
Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду, то остаточна правова оцінка активу і пасиву боржника та можливість відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на перебування провадження у справі у процедурі розпорядження майном боржника.
У свою чергу, у розглядуваному випадку суд позбавлений можливості з`ясувати співвідношення активів і пасивів боржника, навести у постанові суми загальної вартості активів та розміру пасиву із зазначенням відповідних доказів на підтвердження цих обставин, оскільки матеріали справи не містять аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, не містять належним чином підтверджених відомостей про сукупний, фактичний актив боржника та не містять відомостей про звітування розпорядником майна перед кредиторами про фінансово-майновий стан боржника, а матеріали інвентаризації містять суперечливі та не підтверджені відповідними доказами дані.

За висновками розпорядника майна, за наявності великої кредиторської заборгованості, відсутності майнових активів банкрута, які б могли бути джерелом повного погашення кредиторської заборгованості, за відсутності інвесторів бажаючих посприяти у відновленні платоспроможності банкрута, доцільно розпочати ліквідаційну процедуру ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод".
За змістом оскаржуваної ухвали Господарський суд Харківської області зазначив про те, що в судових засіданнях розпорядник майна повідомляв суд про те, що боржник працює, має працівників та виконує поточні контракти, однак при цьому жодної інформації щодо обсягів реального виробництва боржника, запланованих від діючих контрактів прибутків, тощо, розпорядником майна до матеріалів справи не надано. Означені висновки суду першої інстанції не спростовані розпорядником майна за змістом апеляційної скарги.
Звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, розпорядник майна належним чином не з`ясував наявність ознак неплатоспроможності боржника та позбавив суд можливості встановити ці ознаки самостійно шляхом безпосереднього дослідження відповідно до вимог ГПК України доказів, які підтверджують розмір та співвідношення активу і пасиву боржника. 
За висновками судової колегії, з урахуванням усіх обставин справи, з якими КУзПБ пов`язує можливість припинення процедури розпорядження майном, визнання боржника банкрутом та переходу до ліквідаційної процедури, дії розпорядника майна не здійснені в повному обсязі.

Згідно з нормами КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство (неплатоспроможність) має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.
З огляду на викладене вище, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про передчасність переходу на наступну процедуру (процедуру ліквідації).

Місцевий господарський суд, разом з іншим, доречно звернув увагу, що реєстри вимог кредиторів, які подавалися розпорядником майна, не містять даних стосовно того, яке право голосу належить кожному з кредиторів (дорадчого, вирішального, без права голосу).

Господарським судом Харківської області також установлено, що за час виконання повноважень розпорядника майна, з дня постановлення ухвали за результатами попереднього засідання (26.05.2025), за результатами якого судом було визнано вимоги кредиторів до боржника, що підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів, до звернення до суду арбітражного керуючого із клопотанням про перехід до наступної процедури у справі (29.08.2025), розпорядником майна не було надано до суду відомостей щодо виявлення заінтересованих кредиторів стосовно боржника, щодо здійснення дослідження інформації стосовно заінтересованості кредиторів, у тому числі і з відомостей з державних реєстрів, розпорядником майна не направлялися запити щодо осіб, які є власниками кредиторів боржника та самого боржника, та чи є ці особи пов`язаними між собою, у тому числі родинними зв`язками. 
При цьому судом першої інстанції встановлено зв`язок між ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" (боржником) та ПрАТ “У.П.Е.К” (кредитором боржника). Так, судом установлено, що одним з кінцевих бенефіціарних власників (контролер) засновників боржника є ОСОБА_1 , у той час як одними із засновників ПрАТ “У.П.Е.К” (кредитора боржника) є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який одночасно є й кінцевим бенефіціарним власником. Крім того місцевим господарським судом установлено, що ПрАТ “У.П.Е.К” є засновником кредитора - ПрАТ “Харківський підшипниковий завод” з часткою у розмірі 12,14.
Апелянт з посиланням на ч.2 ст.47 КУзПБ зазначає про те, що встановлення статусу заінтересованих кредиторів відносно боржника покладено на суд, а не на арбітражного керуючого. Звертаючись із Запитом щодо прийняття рішень від 05.06.2025 №01-32/49-06, розпорядник майна прохав надати інформацію щодо заінтересованості кредиторів стосовно боржника (додаток до клопотання №01-32/119-06 від 20.06.2025). Отримані відповіді кредиторів було долучено розпорядником майна до звіту №01-32/104-07 від 23.07.2025. 
Оцінюючи означені доводи апелянта, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.05.2025 зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.
При цьому в силу приписів ч.2 ст.47 КУзПБ конкурсні кредитори, заінтересовані стосовно боржника, не мають права вирішального голосу на зборах (комітеті) кредиторів.
Відповідно до ч.5 ст.123 КУзПБ голоси заінтересованих осіб не враховуються для визначення необхідної більшості голосів.
Як правильно зауважив суд першої інстанції за змістом оскаржуваної ухвали, арбітражним керуючим ні на час проведення зборів кредиторів від 27.06.2025 (за результатами яких, за твердженнями розпорядника майна, прийнято легітимне рішення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури), ні станом на момент звернення до суду із клопотанням про перехід на стадію ліквідаційної процедури, не було надано оцінку обставинам заінтересованості осіб щодо боржника, встановлення яких є обов`язковим для визначення наявності права голосу у кредитора. Арбітражний керуючий також не звертався до суду першої інстанції із клопотанням про витребування необхідної йому інформації щодо кредиторів боржника з метою визначення кола кредиторів, які є заінтересованими кредиторами стосовно боржника.
Саме лише надання суду відповідей кредиторів на запит розпорядника майна щодо надання інформації про заінтересованість кредиторів не свідчить про належне дослідження розпорядником майна відповідних обставин. 

Враховуючи вищевикладене у сукупності, Східний апеляційний господарський суд вважає правомірною та обґрунтованою відмову Господарського суду Харківської області в задоволенні клопотання розпорядника майна (вх.№19828 від 29.08.2025) у частині визнання банкрутом ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод", відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" арбітражного керуючого Абрамова Віталія Валерійовича.

Безпосередньо у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 07.01.2026 розпорядник майна посилався на те, що, з огляду на закінчення встановленого КУзПБ строку розпорядження майном боржника (170 календарних днів), місцевий господарський суд мав задовольнити клопотання розпорядника майна, визнати боржника банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру.
Абзацом 5 пункту 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд за клопотанням комітету кредиторів, кредитора, арбітражного керуючого чи з власної ініціативи може продовжити строки проведення попереднього засідання суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оголошення про проведення першого, повторного та/або другого повторного аукціону, виконання плану санації (у тому числі якщо провадження у справі про банкрутство продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") чи реструктуризації боргів боржника, процедури розпорядження майном, ліквідації, реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.
Відтак, висновки місцевого господарського суду щодо продовження строків процедури розпорядження майном боржника та повноважень арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича в якості розпорядника майна ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" узгоджується з положеннями чинного законодавства.

Судова колегія звертає увагу, що апеляційна скарга розпорядника майна, разом з іншим, містить вимогу про затвердження звіту арбітражного керуючого Касаткіна Д.М. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень розпорядника майна ПрАТ "Харківський верстатобудівний завод" за період з 29.04.2024 по 30.07.2025.
У свою чергу, як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, Господарський суд Харківської області відклав вирішення клопотання розпорядника майна (вх.№19828 від 29.08.2025) у частині затвердження звіту про нарахування і виплату винагороди та вирішив розглянути його після здійснення розпорядником майна всіх дій, передбачених у процедурі розпорядження майном. 
Тобто, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції не прийняте рішення щодо клопотання розпорядника майна в частині затвердження звіту про нарахування і виплату винагороди. Апеляційна скарга розпорядника майна не містить обґрунтування його вимог у відповідній частині.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянтові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм права, що є підставою для залишення апеляційної скарги арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича без задоволення, а ухвали Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24 - без змін.
З урахуванням приписів ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Касаткіна Дениса Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 03.11.2025 у справі №922/440/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 19.01.2026.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя О.І. Склярук