Справа № 199/11596/25
(2/199/954/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

15.01.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі головуючого – судді Авраменка А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, –

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 05 березня 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також позивач зазначає, що спільне життя у неї з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, що призводило до того, що шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства сторонами фактично припинено з серпня 2015 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, просила шлюб розірвати.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В ході розгляду справи встановлено, що 05 березня 1993 року за актовим записом №218 Амур-Нижньодніпровським відділом РАЦС м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Внаслідок укладення/реєстрації шлюбу дружиною змінено прізвище з дошлюбного « ОСОБА_5 » на прізвище « ОСОБА_6 інь», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .
Водночас, позивач звернулась до суду як   ОСОБА_7 , що не узгоджується з даними, зазначеними у свідоцтві про шлюб. Відтак, з матеріалів справи вбачається розбіжність у написанні прізвища позивача (у позові, паспорті громадянина України, довідці про реєстрацію місця проживання особи, картці платника податків анкетні дані особи зазначено як «   ОСОБА_7 ») та особи, шлюб якої зареєстровано, та який фактично просить розірвати позивач (у свідоцтві про реєстрацію шлюбу анкетні дані дружини вказані як «   ОСОБА_8 », у актовому записі про народження анкетні дані матері дитини також зазначено як «   ОСОБА_8 »). Такі обставини не дають суду достатніх підстав вважати, що позивач просить суд розірвати саме шлюб сторін по справі. Також судом встановлено, що у матеріалах справи наявні розбіжності у по батькові відповідача: у позовній заяві він зазначений як   ОСОБА_2 , тоді як у свідоцтві про шлюб – ОСОБА_2 , без подання доказів, які б усували зазначені розбіжності. Дані обставини підтверджуються копіями паспортів сторін у справі.
Оцінюючи заявлені позовні вимоги та надані докази суд приходить до нижчевикладеного.
Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.
Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. 
Згідно ч.1 ст.104 та ст. 110 СК України розірванню підлягає лише той шлюб, який був укладений між конкретними особами у встановленому законом порядку.
Частинами 1,3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що незважаючи на викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сімейних відносин, неможливість ідентифікувати сторони як подружжя у зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюбу Серії НОМЕР_1 від 05 березня 1993 року виключає можливість задоволення даного позову, оскільки ухвалення рішення про припинення такого шлюбу створювало б правову невизначеність та могло б призвести до порушення прав інших осіб. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, саме сторони зобов`язані доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, та подавати докази на їх підтвердження. Суд не наділений повноваженнями збирати докази замість сторін або усувати недоліки їх доказування. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 522/1917/15-ц (провадження № 14-131цс19), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 761/26672/16-ц та від 12 лютого 2020 року у справі № 686/15334/17. За таких обставин, з урахуванням того, що позивачем не подано належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність зареєстрованого шлюбу між сторонами саме у тому персональному складі, що зазначений у позовній заяві, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного, керуючись ст.51 конституції України, ст.ст.3, 7, 18, 21, 24, 56, 104-107, 109, 110, 112-115 СК України, ст.ст.4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 142, 211, 223, 240, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко