ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/81/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/81/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

03.01.2025 адвокат Дубовенко Вікторія Ігорівна, здійснюючи на підставі ордеру (серія АЕ №1166261 від 21.01.2023) представництво інтересів ОСОБА_1 , звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому, з урахуванням уточнень змісту позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 18.04.2022 по 27.12.2022;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 18.04.2022 по 27.12.2022. 
В якості підстави для звернення до суду представниця вказує на встановлений судом у справі №440/11506/23 факт неправильного нарахування позивачу сум грошового забезпечення починаючи з 18.04.2022, з огляду на що позивач має право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків його виплати у порядку, визначеному Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2025 позовну заяву було залишено без руху.
Після усунення представником недоліків, ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позову не визнав. У наданому до суду 21.01.2025 відзиві просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а відповідач у свою чергу не відмовляв позивачу у задоволенні такої виплати (а.с. 36-37).
Розгляд справи судом, відповідно до ст. 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ромодан Лубенського району Полтавської області, 17.04.2022 був мобілізований на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, у період з 18.04.2022 по 27.12.2022 проходив військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 , факт чого підтверджується записами військового квитка серія НОМЕР_2 , виданого 02.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-19).
ОСОБА_1 звертається до суду не вперше.
Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у справі №440/11506/23, яке набрало законної сили 14.10.2024, зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити за період з 18.04.2022 по 27.12.2022 перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (основних та додаткових його видів, а також премії) з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови №704 та провести його виплату з урахуванням раніше сплачених сум. Цим же рішенням суду зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової компенсації за 20 календарних днів основної відпустки за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови №704, та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум. 
На виконання рішення суду у справі №440/11506/23 відповідач 07.12.2024 здійснив виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 49 882,84 грн.
У зв`язку з обставинами несвоєчасного розрахунку при звільненні позивач знову звернувся до суду вже з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).
Так, статтею 1 Закону №2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону №2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статей 3, 4 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно зі ст. 6 Закону №2050-III, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок №159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.
Як визначено пунктом 3 Порядку №159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Тож основними передумовами для виникнення права на отримання громадянами втрати частини грошових доходів є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, як і не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За таких обставин вирішальне значення мають обставини того чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли саме платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується обов`язок роботодавця з виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 05.10.2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а, від 21.03.2023 року у справі № 620/7687/21.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивач зазначає, що на виконання рішення суду у справі №440/11506/23 відповідач 07.12.2024 здійснив йому виплату грошового забезпечення у розмірі 49 882,84 грн.
Відповідач вказану обставину не заперечує.
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Зважаючи на з`ясовані обставині обставини того, що відповідач лише 07.12.2024 здійснив виплату позивачеві грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 27.12.2022, внаслідок чого порушено строки його виплати, у відповідача виник обов`язок здійснити нарахування позивачу ще й компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за весь час затримки виплати, а саме: за період з 18.04.2022 по 06.12.2024 (день, що передує дню фактичної виплати грошового забезпечення).
Представник відповідача мотиви відсутності підстав для задоволення позову пов`язує з фактом того, що позивач не звертався до відповідача із заявою про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а відповідач не відмовляв позивачу у задоволенні такої виплати.
З огляду лише на ці обставини, а також з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.12.2020 у справі №200/10820/19-а та від 18.08.2023 у справі №460/4166/20, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
У зв`язку з цим суд звертає увагу на обставини того, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 вирішив питання неоднакового застосування норм статті 7 Закону №2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.06.2021 у справі №240/186/20, від 17.11.2021 у справі №460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі №460/786/20.
Так, у справі №560/8194/20 судова палата виходила з того, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
За висновком Верховного Суду, наведеним у п. 32.3. постанови від 28.10.2024 у справі №420/2598/24, зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2 - 4 Закону №2050-ІІІ, якими визначено, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, у разі розгляду тотожних справ, суд має враховувати останню правову позицію Верховного Суду.
Тож посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11.12.2020 у справі №200/10820/19-а та від 18.08.2023 у справі №460/4166/20, застосуванню у судочинстві більше не підлягають, з огляду на що суд до уваги такі більше не приймає.
Враховуючи викладене вище та обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 пов`язану з нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 27.12.2022, виплаченого 07.12.2024, з огляду на що суд зобов`язує в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 06.12.2024.
Відтак позов слід задовольнити у повному обсязі у спосіб, визначений судом.
Позивач звільнений від сплати судового збору у спорі про стягнення сум заробітку, інших судових витрат не поніс, тож підстави для їх розподілу відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/81/25 - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 27.12.2022, виплаченого 07.12.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму грошового забезпечення за період з 18.04.2022 по 06.12.2024.
Позивач:  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання. 

Суддя	 	Є.Б. Супрун