ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
09 лютого 2026 року 	Справа № 280/10234/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , РНКОПП- НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний,166 код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 00/3719/2411 ГУ ДПС У Запорізької області від 18 березня 2025 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вимоги №Ф-3269-0801 про сплату боргу недоїмки від 28 травня 2025 року в сумі 14207, 80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення № 00/3719/2411 ГУ ДПС у Запорізької області від 18 березня 2025 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вимога №Ф-3269-0801 про сплату боргу недоїмки від 28 травня 2025 року в сумі 14207, 80 грн. є безпідставними, оскільки позивач будучи фізичною особою – підприємцем працював на різних підпримєствах, а відтак ЄСВ за нього сплачувалось роботадавцем. Обов`язку по сплаті ЄСВ позивач не мав. З огляду на вказане позовну заяву просить задовольнити. 
Ухвалою судді від 24 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору.
05 грудня 2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
24 грудня 2025 року представником відповідача до суду подано відзив на позов, в обгрунтування якого вказано, що нарахування в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведені в автоматичному режимі відповідно до вимог чинного законодавства, а саме: за 2017 рік відповідно по терміну 09 лютого 2018 року – 8448,00 грн., (мінімальна заробітна плата з січня 2017 року 3200 х 22 відсотки = 704,0 грн./міс.). За 2018 рік відповідно по термінам 19 квітня 2018 року, 19 липня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 21 січня 2019 року - 9828,72 грн., або 2457,18 грн. за кожний квартал. (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн./міс). Загальна сума нарахованого єдиного внеску за період 2017 – 2018 роки склала 18276,72 грн. Вказує, що у зв`язку з порушенням термінів сплати єдиного внеску та відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, а згідно з частиною 10 статті 25 Закону №2464 та частини 13 статті 25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Окрім того, зазначає, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено Рішення про визнання протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій № 00/3719/2411 від 18 березня 2025 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на суму 14207, 80 грн. ( у. т.ч штрафна санкція – 3355,36 грн. та пеня 10852,44 грн.), яке було надіслано засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу позивача, та повернулося з відміткою за закінченням терміну зберігання. Також платником порушувались терміни сплати єдиного внеску зокрема, за порушення частини 8 статті 9 Закону України №2464 Головним управлінням ДПС у Запорізькій області за період з 10 лютого 2018 року по 01 березня 2019 року винесено Рішення від 29 листопада 2021 року №180052405 на загальну суму 877,50 грн. (у т.ч. штрафна санкція – 300,00 грн. та пеня – 577,50грн.), яке узгоджено 05 січня 2022 року та сплачено у повному обсязі. Також, звертає увагу суду на те, що позивачем єдиний соціальний несок сплачено добровільно лише 18 серпня 2023 року, тобто задовго після припинення підприємницької дільності.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 лютого 2026 року за № 2310387 ОСОБА_1 у період з 15 квітня 2008 року по 27 лютого 2019 року був зареєстрований у якості фізичної осби – підприємця. 
За даними інформаційної системи Податковий блок ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, як фізична особа підприємець на загальній системі оподаткування.
Згідно наявної в матеріалах справи інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування єдиного внеску проведені в автоматичному режимі, а саме: 
- за 2017 рік відповідно по терміну 09 лютого 2018 року – 8448,00 грн., (мінімальна заробітна плата з січня 2017 року 3200 х 22 відсотки = 704,0 грн./міс.);
- за 2018 рік відповідно по термінам 19 квітня 2018 року, 19 липня 2018 року, 19 жовтня 2018 року, 21 січня 2019 року - 9828,72 грн., або 2457,18 грн. за кожний квартал. (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн./міс). Загальна сума нарахованого єдиного внеску за період 2017 – 2018 роки склала 18276,72 грн.
В повному обсязі позивачем забезпечено сплату нарахованого єдиного внеску 18 серпня 2023 року.
Рішенням відповідача від 18 березня 2025 року № 00/3719/2411 до позивача, на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застосовано штраф у розмірі 20 відсотків за період з 20 лютого 2018 року по 18 серпня 2023 року у розмірі 3 355,36 грн. та нараховано пеню за період з 20 лютого 2018 року по 18 серпня 2023 року у розмірі 10852,44 грн.
З розрахунку штрафної санкції вбачається, що Рішення винесено за порушення платником ОСОБА_1 термінів сплати єдиного внеску вчинених до 01 березня 2020 року.
Вищезазначене рішення направлялось засобами поштового зв`язку на адресу позивача, однак не вручено останньому з незалежних від відповідача причин.
Також, відповідачем винесена вимога про сплату ЄСВ №Ф-3269-0801 про сплату боргу недоїмки від 28 травня 2025 року в сумі 14207, 80 грн., яка направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку, однак не вручена позивачу з незалежних від позивача причин.
Вищезанзазначене рішення та вимогу одержавно позивачем листом відповідача від 26 вересня 2025 року за № 41620/6/08-01-24-04-15 у відповідь на заяву № б/н від 10 вересня 2025 року.
06 жовтня 2025 року позивач подав до ДПС України скаргу вищезазначене рішення відповідача від 18 березня 2025 року № 00/3719/2411 та вимогу про сплату ЄСВ №Ф-3269-0801 від 28 травня 2025 року. 
Рішеннями ДПС України від 28 жовтня 2025 року за № 31101/6/99-00-06-02-01-06, № 31098/6/99-00-06-02-01-06 вищезазначені скарги позивача залишено без розгляду.
Позивач вважаючи рішення та вимогу відповідача протиправними звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” №2464-VI від 08 липня 2010 року (далі - Закон №2464-VI).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
У статті 4 Закону №2464-VI наведений перелік платників єдиного внеску.
Так, згідно з пунктом 1, 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці та фізичні особи-підприємці.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.
3гідно з пунктом 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №2464-VI з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.
Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону.
У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI (у редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06 грудня 2016 року №1774-VIII), який набрав чинності з 01 січня 2017 року) передбачено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений у статті 9 Закону №2464-VI.
Відповідно до частин 2, 3, 4, 5 статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Згідно з абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI (у редакції, яка діяла до 01 січня 2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Згідно з цією ж нормою (у редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, чинній з 01 січня 2018 року) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до абзацу 5 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Частиною 11 статті 9 Закону №2464-VI установлено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Так, відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частини 10, 13 статті 25 Закону №2464-VI).
Відповідно до частини 12 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Як визначено пунктами 5, 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI: мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частин 2, 3, 4 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.ч. 10, 13 статті 25 Закону №2464-VI).
Наказом Міністерства доходів і зборів України №449 від 20 квітня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція №449).
Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції №449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.
Водночас, пунктом 9-11.1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI встановлено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COV1D-19): несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Також, відповідно до пункту 9-11.2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
Пунктом 1 Постанови КМ України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вирішено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Тобто, протягом періоду з 1 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, останній календарний день місяця (включно), в якому завершилась дія карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам єдиного внеску не нараховують пеню, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
Отже, пеня у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину не нараховується (вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 480/5678/21).
У постанові від 16 березня 2023 року у справі №480/5678/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що правове значення у контексті застосування пункту 9-11.2 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI має саме факт вчинення відповідного порушення, складом, якого, в даному випадку, є порушення строків сплати єдиного внеску (несвоєчасна сплата). При цьому, податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати є триваючим порушенням, початком якого є перший календарний день, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, а закінчується таке правопорушення в день фактичної сплати (перерахування) єдиного внеску. Пеня нараховується за кожний день прострочення платежу. Колегія суддів зазначила, що обставини щодо періоду вчинення правопорушення мають значення для визначення розміру нарахування пені, а не у цілях встановлення застосовності пункту 9-11.2 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI до спірних правовідносин у правовій кваліфікації такого правопорушення, як триваючого. Пункт 9-11.2 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону №2464-VI містить чітку вказівку на темпоральний критерій застосування з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.
Окрім того, пунктом 9-21 та пунктом 9-22 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464- VI передбачено, що тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються. Тимчасово, на період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, до 1 серпня 2023 року, платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
Отже, штрафні санкції та пеня згідно з частиною 10 та частиною 11 статті 25 Закону №2464-VI за порушення, вчинені у період з 01 березня 2020 року та до 01 серпня 2023 року, не застосовуються.
Судом встановлено, що нарахування в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведені позивачу в автоматичному режимі за 2017 та 2018 рік у сумі 18 276,72 грн. (24 місяці).
В тойж е час, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 позивач у період з 01 червня 2018 року по 05 липня 2018 року працював на посаді водія у ТОВ «ЛКВ СЕРВІС ГРУП», а з 05 липня 08 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_2 .
Вказані відомості також підтверджується наявними в матеріалами відмостями із Реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5.
Відтак, у період 01 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року обов`язок по сплаті ЄСВ за покладався на роботодавця ТОВ «ЛКВ СЕРВІС ГРУП» та ФОП ОСОБА_2 , а не позивача.
Відтак, враховуючи записи у трудовій книжці позивача, нарахування позивачу ЄСВ мало проводитись наступним чином: 
- За 2017 рік відповідно по терміну 09 лютого 2018 року – 8448,00 грн., (мінімальна заробітна плата з січня 2017 року 3200 х 22 відсотки = 704,0 грн./міс.) 704,00 грн. х12 місяців = 8 448,00 грн.;
- За 2018 рік відповідно по термінам 19 квітня 2018 року, 19 липня 2018 року, 4095,30 грн. (мінімальна заробітна плата з січня 2018 року 3723 х 22 відсотки = 819,06 грн./міс). 819,06 грн. х5 місяців = 4 095,30 грн.
Загальна сума нарахованого єдиного внеску за період 2017 – 2018 роки склала 12 12 543,30 грн., а не 18 276,72 грн. як вказує відповідач.
Суд погоджується із доводами відповідача щодо наявності у позивача обов`язку по сплаті ЄСВ у період з 01 січня 2017 ркоу по 31 травня 2018 року та несвоєчасності сплати позивачем ЄСВ 18 серпня 2023 року, в той же час, враховуючи суму ЄСВ, яку позивач мав сплати у 2017-2018 року (12 543,30 грн.), штраф, застосований за несвоєчасну сплату ЄСВ з урахуванням положень пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI становить 2508,66 грн., а не 3 355,36 грн., як вказано в оскаржуваному рішені.
Згідно оскаржуваного рішення та доданого до нього розрахунку до позивача застосовано штраф за період з 20 лютого 2018 року по 18 серпня 2023 року та нараховано йому пеню за вказаний період у сумі 10 852,44 грн., із якої за період з 20 квітня 2018 року позивачу нараховано пеню у сумі 44,23 грн. 
Хоча період з 01 березня 2020 року по 01 серпня 2023 року не мав включатись до розрахунку застосування штрафних санкцій та пені.
Окрім того, з урахуванням частини 10, 13 статті 25 Закону №2464-VI пеня нараховується на суму недоїмки з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. 
З урахуванням відзиву на позов нарахування пені здійснено відповідачем на суму недоїмки 18 276,72 грн., в той час як недоїмка ЄСВ за 2017 – 2018 роки позивача становила 12 543,30 грн. Відтак, розрахунко пені відповідачем мав проводитись із іншої суми недоїмки. Окрім того, із розрахунку штрафної санції не вбачається за можливе встановити кількість днів, яку відповідач використосував для здійснення обчислення пені. Суд зазначає, що за арифметичними розрахунками, проведеними судом за наданими відповідачем сумами у відзиві та розрахунку штрафної санкції, числові значення пені не відповідають сумам вказаним у оскаржуваному рішенні та вимозі.
Тобто суд, з огялду на протиправне визначення позивачу недоїмки по ЄСВ за період з 1 червня 2018 року по 31 грудня 2018 року, відсутність в матеріалах справи детального розрахунку пені, в тому числі зазначення кількості днів прострочення спалти ЄСВ на думку відповідача з урахувнанням строку обмеження в частині нарахування пені, позбавлений можливості встановити точну суму пені, застосування/нарахування якої є правомірним та протиправним за період з 10 лютого 2017 року по 18 серпня 2023 року.
Верховний Суд у постанові від 28 березня 2023 року у справі №260/433/19 вказав, що встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми штрафних (фінансових) санкцій. Водночас рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому. Надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом, суд не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни чи визначення суми податкового зобов`язання. Суд виключно досліджує прийняті рішення суб`єкта владних повноважень на предмет їх відповідності закону.
Зважаючи на вказані обставини та те, що суд не вправі підміняти собою контролюючий орган та приймати рішення щодо зміни чи визначення суми санкцій, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення від 18 березня 2025 року № 00/3719/2411 в цілому з наведених підстав належить задовольнити.
Враховуючи вищевикладене в сукупності суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 18 березня 2025 року № 00/3719/2411 прийняте відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування.
Оскільки вимога №Ф-3269-0801 про сплату боргу недоїмки від 28 травня 2025 року прийнята відаовідачем на підставі рішення від 18 березня 2025 року № 00/3719/2411, то така вимога також підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до частини 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який в силу частини 1 статті 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позово ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення № 00/3719/2411 ГУ ДПС У Запорізької області від 18 березня 2025 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та вимоги №Ф-3269-0801 про сплату боргу недоїмки від 28 травня 2025 року в сумі 14207, 80 грн., прийнятих у відношенні ОСОБА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.
Повне судове рішення складено 09 лютого 2026 року.

Суддя Д.В. Татаринов