ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/20511/25
категорія 112040201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гриль Карбон" про стягнення санкцій та пені, 

встановив:

Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гриль Карбон" про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідність на загальну суму 35 395,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що в порушення приписів Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" Відповідач, використовуючи працю 9 осіб, у 2024 звітному році не забезпечив виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, в кількості одна особа, у зв`язку з чим зобов`язана сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі, встановленому чинним законодавством. 

Ухвалою суду від 26.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі і її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Гриль Карбон", направив до суду на відзив, в якому проти позову заперечується. У відзиві зазначається, що в 2024 році Відповідач використовувала працю лише 9 осіб, що дійсно призводить до обов`язку створити одне робоче місце для осіб з інвалідністю відповідно до передбаченого нормативу. На думку представника Відповідача, Позивач помилково зробив висновок щодо не забезпечення виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, в кількості одна особа, так як Відповідачем в 2024 році створено робоче місце для особи з інвалідністю і в 2024 році в трудових відносинах з Відповідачем перебував ОСОБА_1 , особа з інвалідністю 3 групи з дитинства. 
На підтвердження вказаних доводів до відзиву долучено відомості про нарахування Відповідачем заробітної плати застрахованим особам, які перебувають з нею в трудових відносинах, в тому числі ОСОБА_1 , за відповідні звітні періоди 2024 року, та відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи таких осіб і військового збору. 

Розглянувши подані документи та матеріали та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні відносини між сторонами в даній справі щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, в тому числі щодо забезпечення прав таких на працевлаштування та оплачувану роботу, регулюються правовими нормами Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року №875-XII (надалі - Закон №875-XII), що були чинні на день виникнення спору.

Як встановлено судом, Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гриль Карбон", яка використовує найману працю, відповідно до статті 19 цього Закону № 875-XII зобов`язана створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним (ч.4 ст.19 Закону №875-XII).
За приписами частини 13 статті 19 Закону №875-ХІІ фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 цього Закону, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.

Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 р. №121 затверджено Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності. Це Положення визначає порядок створення, функціонування та ведення централізованого банку даних з проблем інвалідності (далі - банк даних) як автоматизованої системи для визначення, окрім іншого, для накопичення, зберігання і використання інформації про роботодавці), щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про внесення змін до Положення про централізований банк даних з проблем інвалідності від 07.04.2023 № 307 (далі - Постанова №307). Відповідно до Постанови №307 програмний комплекс «Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю» Централізованого банку даних з проблем інвалідності забезпечує автоматизоване (без стороннього втручання):
1) опрацювання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності;
2) визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною 1 статті 19 Закону;
3) створення розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 Закону.

Таким чином, розрахунок адміністративно-господарських санкцій виконується в автоматизованому режимі без втручання працівників Фонду, для усіх роботодавців. Такі розрахунки у вигляді PDF-файлу за електронним цифровим підписом керівника (заступника керівника) територіального відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю надсилаються до електронного кабінету роботодавця на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.

Як зазначено в позові, Позивачем саме за інформацією програмного комплексу "Реєстр роботодавців щодо виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю" зроблено висновок, що кількість працюючих осіб у Відповідача впродовж 2024 року становила 9 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність – 0 осіб, а кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону №875-XII - 1 особа. Незабезпечення Відповідачем нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю стало підставою для застосування адміністративно-господарської санкції в розмірі 33 281,92 грн. Несплата такої санкції до 15.04.2024 року стала підставою для нарахування 2 113,28 грн. пені.
Такі доводи Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.
Безспірно, згідно зі ст.19 Закону N 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Приписами статті 20 вказаного Закону передбачено, що за невиконання такого нормативу до роботодавця застосовується адміністративно-господарська санкція в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві.

Разом з тим, Позивач не врахував, що Відповідачем в 2024 році працевлаштований ОСОБА_1 , особа з інвалідністю 3 групи з дитинства. 
На підтвердження вказаних доводів до відзиву долучено копії наказу №24 к від 20.06.2024 про прийом на роботу ОСОБА_1 , довідку МСЕК серії 12 ААБ №594157 від 05.10.2020, відомості про нарахування заробітної плати за 3 квартал 2024 року.
Вказані копії документів досліджені судом та підтверджують працевлаштування Відповідачем в 2024 році ОСОБА_1 , особи з інвалідністю 3 групи. 

Зазначене свідчить, що Відповідачем відповідно до вимог ч.1 ст.ст.19 Закону №875-XII виконано норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом працевлаштування в 2024 році ОСОБА_1 , особу з інвалідністю 3 групи, враховуючи що середньооблікова чисельність працюючих осіб цього роботодавця у відповідному звітному періоді становила 9 осіб.
Таким чином, застосування Позивачем до Відповідача адміністративно-господарської санкції в розмірі 35 395,20 грн. не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і є протиправним. Відсутність підстав для застосування до Відповідача адміністративно-господарської санкції виключає підстави для нарахування пені за несвоєчасну її сплату.
Отже, безпідставність застосування до Відповідача адміністративно-господарської санкції в розмірі 33 281,92 грн. та нарахування 2 113,28 грн. пені не породжує для Відповідача обов`язку з їх сплати, а тому позовні вимоги Позивача задоволенню не підлягають. 

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі, відсутні.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

В задоволенні позову Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гриль Карбон" про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені на загальну суму 35 395,20 грн (тридцять п`ять тисяч триста дев`яносто п`ять гривень 20 копійок) відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

12.01.26