ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2026	Справа № 910/11381/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Петрук Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом  ОСОБА_1 
до Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича 
про стягнення 18 000,00 доларів США та зобов`язання повернути майно,

Представники сторін: 
від позивача: не з`явились,
від відповідача: не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича про стягнення 18 000,00 доларів США та зобов`язання повернути транспортні засоби, а саме:
- автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак (транзит) НОМЕР_1 , рік випуску - 2019, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_8, вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 60000 км, вартістю 142 000,00 грн;
- автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 2014, загальний легковий седан, колір - сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3 , вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 100000 км, вартістю 40000,00 грн;
- автомобіль VOLKSWAGEN POLO номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2018, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_5 , вид палива - бензин або газ, показники одометру (пробіг) - 200000 км, вартістю 60000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами підряду про надання послуг щодо ремонту транспортних засобів від 10.01.2023 №№ 10-01/В/Н-2019, 10-01/В/Н-2014, 10-01/В/Р.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/11381/25, підготовче засідання призначено на 20.10.2025. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив. 
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, судом на виконання приписів ч. 5 ст. 176 ГПК України було направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі на адресу його місцезнаходження відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштовий конверт із копією зазначеної ухвали суду повернувся не врученим, причиною повернення зазначено: «за закінченням терміну зберігання». 
Частиною 6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Слід зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на вищевикладене та відсутність у суду інформації про перебування відповідача за іншою адресою, ніж та, яка вказана в позові та значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає, що ним належним чином виконано свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.
При цьому, за змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 15.09.2025 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
16.09.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про участь у судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. 
Ухвалою суду від 19.09.2025 вищевказану заяву представника позивача задоволено. 
В підготовче засідання 20.10.2025 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 
У зв`язку з неявкою представника відповідача, суд на місці постановив ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення підготовчого засідання на 10.11.2025.
22.10.2025 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову, шляхом викладення позовних вимог про стягнення коштів в іноземній валюті за кожним з договорів підряду за курсом Національного банку України на день виконання рішення, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16.
В підготовче засідання 10.11.2025 представники сторін не з`явились. Однак, від представника позивача 10.11.2025 надійшла заява про розгляд справи за відсутності останнього у судових засіданнях, за наявними у справі матеріалами. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 прийнято заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 01.12.2025. Відповідачу встановлено строк - 5 днів з моменту отримання вказаної ухвали для подання до суду письмових пояснень з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову. 
В підготовче засідання 01.12.2025 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та жодних заяв/клопотань та пояснень щодо позовних вимог з урахуванням заяви про зміну предмета позову не подавав. 
Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд, дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.01.2026.
В судове засідання 12.01.2026 представники сторін не з`явилися, однак про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи наявну в матеріалах справи заяву представника позивача про розгляд справи без його участі та відсутність жодних заяв/клопотань відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представників сторін. 
Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового засідання не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Отже, в судовому засіданні 12.01.2026 судом ухвалено рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ВСТАНОВИВ:
10.01.2023 між Фізичною особою-підприємцем Галицькою Лілією Миколаївною (надалі - позивач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Налічаєвим Андрієм Леонідовичем (надалі - відповідач, підрядник) укладено договори підряду про надання послуг щодо ремонту транспортних засобів, а саме: 
- договір № 10-01/В/Н-2019 щодо ремонту транспортного засобу - автомобіля HYUNDAI ACCENT, номерний знак (транзит) НОМЕР_1 , рік випуску - 2019, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_8, вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 60000 км, вартістю 142 000,00 грн (надалі - Договір-1);
- договір № 10-01/В/Н-2014 щодо ремонту транспортного засобу - автомобіля HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 2014, загальний легковий седан, колір - сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3, вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 100000 км, вартістю 40000,00 грн (надалі - Договір-2);
- договір № 10-01/В/Р щодо ремонту транспортного засобу - автомобіля VOLKSWAGEN POLO номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2018, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_5, вид палива - бензин або газ, показники одометру (пробіг) - 200000 км, вартістю 60000,00 грн (надалі - Договір-3). 
Умови вказаних договорів є ідентичними та відрізняються лише тим, що кожен з договорів стосується окремого транспортного засобу. 
Так, відповідно до п. 1.1. Договорів 1, 2, 3 в порядку та на умовах цих договорів замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання надати послуги ремонту автомобільного транспортного засобу, з використанням матеріалів (запасних частин), наявних у підрядника або замовлених підрядником для надання послуг з ремонту транспортного засобу замовнику. 
Підрядник зобов`язується надати замовнику послуги з ремонту транспортного засобу (надалі - послуги, ремонтні роботи), а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити ці послуги у розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами договорів (п. 1.2. Договорів 1, 2, 3). 
За умовами п. 2.1. Договорів 1, 2, 3 прийняття транспортного засобу на ремонт здійснюється підрядником у присутності замовника або його уповноваженого представника, про що складається Акт приймання-передачі транспортного засобу. Після підписання Акту приймання-передачі транспортного засобу для здійснення ремонту відповідальність за збереження транспортного засобу несе підрядник (п. 2.4. Договорів 1, 2, 3). 
Пунктом 3.1. Договорів 1, 2, 3 визначено, що протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання підрядником від замовника транспортного засобу для здійснення ремонту (з дати підписання акту приймання-передачі транспортного засобу) підрядник зобов`язаний здійснити технічний огляд транспортного засобу та скласти Акт дефектовки, в якому вказати всі пошкодження та несправності транспортного засобу, а також зазначення необхідних ремонтних робіт. 
Акт дефектовки, у строки, передбачені п. 3.1. Договорів, надається підрядником замовнику на підпис, для письмового узгодження замовником наявних пошкоджень та несправностей транспортного засобу, а також переліку ремонтних робіт (п. 3.2. Договорів 1, 2, 3). 
Не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня підписання замовником Акту дефектовки, підрядник зобов`язаний скласти Калькуляцію, в якій вказати: перелік необхідних ремонтних робіт; загальну вартість ремонтних робіт, а також вартість кожної окремої ремонтної роботи; перелік запасних частин, матеріалів, необхідних для виконання ремонтних робіт, їх кількість; загальну вартість запасних частин, матеріалів, а також вартість кожної окремої запасної частини, матеріалу (п. 3.4. Договорів 1, 2, 3). 
Калькуляція у строки, передбачені п. 3.4. Договорів 1, 2, 3, надається підрядником замовнику на підпис, для письмового узгодження замовником вартості та кількості запасних частин, матеріалів, ремонтних робіт тощо (п. 3.5. Договорів 1, 2, 3). 
В п. 3.8. Договорів 1, 2, 3 визначено, що якщо в ході виконання ремонтних робіт встановлено, що з метою забезпечення безпеки керування транспортним засобом та з метою якісного виконання ремонтних робіт необхідно здійснити додатковий обсяг ремонтних робіт, ніж передбачений Актом дефектовки, і вартість такого ремонту, у зв`язку з цим збільшується у порівнянні з Калькуляцією, підрядник повинен узгодити необхідність здійснення таких ремонтних робіт, замовлення додаткових запасних частин, матеріалів та загальну вартість послуг із замовником. 
Узгодження збільшення кількості ремонтних робіт, а також їх вартість здійснюється шляхом складення підрядником Акту дефектовки під час здійснення ремонту на відповідну дату та Калькуляції під час здійснення ремонту на відповідну дату, із зазначенням відомостей, передбачених пунктами 3.1., 3.5. договорів, які надаються підрядником замовнику на підпис (п. 3.9. Договорів 1, 2, 3). У разі відмови замовника від узгодження Акту дефектовки під час здійснення ремонту на відповідну дату та Калькуляції під час здійснення ремонту на відповідну дату, підрядник знімає з себе відповідальність за безпеку керування транспортним засобом та гарантії за здійснені ремонтні роботи (п. 3.11. Договорів 1, 2, 3). 
Відповідно до п. 3.12. Договорів 1, 2, 3, з метою оплати придбаних підрядником запасних частин та матеріалів для виконання ремонтних робіт, замовник у момент підписання цих Договорів передає підряднику завдаток у розмірі 3000 доларів США, що на дату підписання кожного з Договорів еквівалентно 109 705,80 грн, виходячи із курсу НБУ станом на 10 січня 2023 року: долар США - 36,5686 грн. 
В п. 3.13. Договорів 1, 2, 3 визначено, що підписання сторонами цих Договорів підтверджує та засвідчує факт передачі замовником підряднику 3000 доларів США, що на дату підписання кожного з Договорів еквівалентно 109 705,80 грн, виходячи із курсу НБУ станом на 10 січня 2023 року: долар США - 36,5686 грн, і не потребує складення будь-яких додаткових документів (розписка, договір завдатку тощо). 
За наслідком здійснення ремонту транспортного засобу підрядник складає та надає замовнику Акт виконаних робіт, а також Рахунок-фактуру, в яких зазначаються: перелік здійснених підрядником ремонтних робіт; загальна вартість здійснених ремонтних робіт, а також вартість кожної окремої здійсненої ремонтної роботи; перелік використаних запасних частин, матеріалів для виконання ремонтних робіт, їх кількість; загальну вартість використаних запасних частин, матеріалів, а також вартість кожної окремої використаної запасної частини, матеріалу (п. 3.14. Договорів 1, 2, 3). 
Протягом двох робочих днів з дня отримання Акта виконаних робіт замовник зобов`язаний підписати його або в той же строк надати підряднику мотивовану відмову у прийнятті зазначених у Акті робіт (п. 3.15. Договорів 1, 2, 3). 
Оплата за здійснення ремонту або повернення коштів підрядником замовнику здійснюється у національній грошовій одиниці України (п. 3.18. Договорів 1, 2, 3). 
В п. 5.1. Договорів 1, 2, 3 передбачено, що після здійснення ремонтних робіт підрядник невідкладно (негайно) повідомляє замовника про виконання ремонтних робіт транспортного засобу. 
Згідно з п. 5.3. Договорів 1, 2, 3 повернення транспортного засобу після ремонту здійснюється підрядником у присутності замовника або його уповноваженого представника, про що складається Акт приймання-передачі транспортного засобу після надання послуг з ремонту. 
Строк здійснення підрядником ремонтних робіт становить 21 календарний день, який розпочинає свій перебіг з дати узгодження замовником Калькуляції, визначеної у пунктах 3.4., 3.5. Договорів (п. 6.1. Договорів 1, 2, 3). 
У будь-якому випадку строк здійснення ремонту не може перевищувати 40 календарних днів від дати отримання підрядником транспортного засобу для проведення ремонту (п. 6.2. Договорів 1, 2, 3). 
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договорами сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цими Договорами, за винятком випадків, коли виконання таких стає неможливим в силу обставин форс-мажору, зміни законодавства (п. 8.1. Договорів 1, 2, 3). 
У випадку невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань за цими Договорами, одна сторона надсилає іншій стороні письмову претензію, в якій, серед іншого, зазначає обставини, на підставі яких пред`явлено претензію, вимоги заявника претензії тощо (п. 8.4. Договорів 1, 2, 3).
Пунктом 8.8. Договорів 1, 2, 3 передбачено, що у випадку порушення підрядником строків виконання зобов`язань за цими Договорами (якщо підрядник не приступив до виконання зобов`язань за цими Договорами у строки, передбачені розділом 6 цих Договорів), то підрядник повертає замовнику у спосіб, передбачений розділом 5 цих Договорів, транспортний засіб, а також повертає замовнику завдаток в сумі 3000 доларів США та додатково сплачує замовнику суму у розмірі завдатку 3000 доларів США, а також протягом 7 календарних днів повертає замовнику транспортний засіб. 
Договори вважаються укладеними і набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до 31.12.2023, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання сторонами (п. 10.2. Договорів 1, 2, 3). 
Закінчення строку Договорів не звільняє сторони від відповідальності за їх порушення, яке було під час дії цих Договорів (п. 10.3. Договорів 1, 2, 3). 
На виконання умов Договорів 1, 2, 3 позивач передав, а відповідач прийняв для здійснення ремонту:
- транспортний засіб - автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак (транзит) НОМЕР_1 , рік випуску - 2019, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_8, вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 60000 км, вартістю 142 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу для здійснення ремонту від 10.01.2023 № 10-01/В/Н-2019, який є додатком № 1 до Договору-1;
- транспортний засіб - автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_2 , рік випуску - 2014, загальний легковий седан, колір - сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3, вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 100000 км, вартістю 40000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу для здійснення ремонту від 10.01.2023 № 10-01/В/Н-2014, який є додатком № 1 до Договору-2;
- транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN POLO номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2018, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_5, вид палива - бензин або газ, показники одометру (пробіг) - 200000 км, вартістю 60000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу для здійснення ремонту від 10.01.2023 № 10-01/В/Р, який є додатком № 1 до Договору-3.
Як зазначає позивач, ним було виконано належним чином зобов`язання за Договорами 1, 2, 3 щодо передачі завдатку відповідачу у загальній сумі 9000 доларів США (по 3000 доларів США за кожним з Договорів), що підтверджується фактом підписання сторонами Договорів. В той же час, відповідач в порушення пунктів 6.1., 6.2. Договорів ремонтні роботи транспортних засобів не здійснив та позивачу автомобілі не повернув. Крім того, від відповідача жодних документів, які передбачені Договорами та які б могли вплинути на строки виконання зобов`язань, позивач не отримував.
Так, з огляду на порушення відповідачем умов Договорів 1, 2, 3, позивач направив йому претензії від 05.03.2023 № 05-03/2023 (за Договором-1), від 05.03.2023 № 05-03/2023-1 (за Договором-2) та від 05.03.2023 № 05-03/2023-2 (за Договором-3), у яких вказав на допущені порушення щодо своєчасного здійснення ремонтних робіт та просив повернути отриману суму завдатку, сплатити додатково по 3000 доларів США за кожним з Договорів та повернути транспортні засоби. 
У зв`язку з тим, що відповідач залишив вказані претензії позивача без відповіді та задоволення, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.\
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).
Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Як вбачається з умов Договорів 1, 2, 3, строк виконання робіт є таким, що настав, проте, відповідач не виконав зобов`язання щодо виконання робіт. 
При цьому, будь-яких заперечень щодо неотримання від позивача завдатку по кожному з Договорів відповідач не представив, тоді як в силу умов п. 3.13. Договорів 1, 2, 3 підписання сторонами цих договорів є належним підтвердженням здійснення позивачем передачі сум завдатку відповідачу у загальному розмірі 9000 доларів США. 
Судом із наданих в матеріали справи документів не встановлено виконання відповідачем обов`язків, визначених пунктами 3.1., 3.2. (щодо складання Актів дефектовки транспортних засобів), 3.4., 3.5. (щодо складення Калькуляції), як і не встановлено обставин щодо звернення до позивача щодо узгодження здійснення додаткових робіт в порядку п. 3.8. Договорів 1, 2, 3. 
В матеріалах справи відсутні Акти виконаних робіт та Рахунки-фактури, які відповідно до п. 3.14. Договорів 1, 2, 3 є належним підтвердженням виконання відповідачем ремонту транспортних засобів, а також відсутні докази повернення відповідачем позивачу транспортних засобів. 
Враховуючи зазначені обставини щодо невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, позивач звернувся до нього з відповідними претензіями від 05.03.2023 № 05-03/2023 (за Договором-1), від 05.03.2023 № 05-03/2023-1 (за Договором-2) та від 05.03.2023 № 05-03/2023-2 (за Договором-3), у яких просив повернути отриману суму завдатку, сплатити додатково по 3000 доларів США за кожним з Договорів та повернути транспортні засоби. 
Вказані претензії отримано відповідачем особисто, про що свідчать відповідні розписки останнього на кожній претензії, проте вимог позивача щодо сплати коштів та повернення транспортних засобів не було виконано. 
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
За приписами ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Статтею 510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Так, договір підряду складається із двох пов`язаних між собою зобов`язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати певну роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.
Таким чином, за спірними Договорами 1, 2, 3 позивач є одночасно і кредитором (має право вимагати здійснення ремонту транспортних засобів), і боржником (має обов`язок здійснити оплату за виконані роботи з ремонту транспортних засобів), відповідно, надаючи відповідачу завдаток у розмірі 9000 доларів США, позивач виступив у якості боржника, яким видається завдаток кредиторові (відповідачу) у рахунок належних з нього за договорами платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. 
Пунктом 8.8. Договорів 1, 2, 3 передбачено, що у випадку порушення підрядником строків виконання зобов`язань за цими Договорами (якщо підрядник не приступив до виконання зобов`язань за цими Договорами у строки, передбачені розділом 6 цих Договорів), то підрядник повертає замовнику у спосіб, передбачений розділом 5 цих Договорів, транспортний засіб, а також повертає замовнику завдаток в сумі 3000 доларів США та додатково сплачує замовнику суму у розмірі завдатку 3000 доларів США, а також протягом 7 календарних днів повертає замовнику транспортний засіб.
Відтак, за умовами Договорів 1, 2, 3, з огляду на невиконання відповідачем власних зобов`язань, останній має повернути позивачу 9000 доларів США (за трьома договорами) та додатково сплатити суму у розмірі завдатку - 9000 доларів США (за трьома договорами), повернувши позивачу транспортні засоби, отримані для здійснення ремонту. 
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).
За приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.
У ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та, як наслідок, їх задоволення у повному обсязі. 
Водночас, як вбачається із викладених позивачем відповідно до прийнятої судом заяви про зміну предмета позову позовних вимог (в частині стягнення коштів), позивач просить стягнути з відповідача відповідні суми боргу в доларах США за курсом Національного банку України на день виконання рішення (на день здійснення платежу). 
Так, згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Так, сторони у п. 3.18. Договорів 1, 2, 3 визначили, що оплата за здійснення ремонту або повернення коштів підрядником замовнику здійснюється у національній грошовій одиниці України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі № 500/5194/16 констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Таким чином, враховуючи наведене та приписи ст. 533 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню суми заборгованості у розмірах, еквівалентних по 6000 доларів США за кожним договором (разом 18 000 доларів США) за курсом Національного банку України на день виконання рішення (день здійснення платежу). 
На користь цього висновку свідчить і те, що Велика Палата Верховного Суду вже висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 761/12665/14).
Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним/приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. 
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).
Отже, за змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25, копію Акту прийому-передачі робіт (наданих послуг) від 08.09.2025 за договором про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25. 
Суд встановив, що від імені Галицької Л.М. позовну заяву підписано та подано до Господарського суду міста Києва через систему Електронний Суд адвокатом Лазарчуком Русланом Олександровичем, на підтвердження повноважень якого до позову долучено копію ордера серії ВТ № 1067595 від 08.09.2025. Підставою видачі даного ордеру зазначено договір про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25. 
Відповідно до п. 1 договору про надання правничої допомоги від 01.09.2025 № 01-09/25, який укладено між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЮС ЕКВІТАС» (об`єднання), клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. 
Відповідно до п. 5.1. вказаного договору, правничу допомогу, яка надається об`єднанням, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної в акті прийому-передачі робіт (надання послуг). Вартість правничої допомоги за одну годину роботи визначено у розмірі 2000,00 грн. Крім того, визначено, що вартість правничої допомоги також може визначатись у фіксованому розмірі. 
Так, 08.09.2025 між позивачем та об`єднанням складено та підписано шляхом проставлення електронних підписів Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг), яким визначено, що вартість робіт зі складення від імені ОСОБА_1 до Господарського суду міста Києва позовної заяви до Налічаєва А.Л. про стягнення грошових коштів та зобов`язання вчинити певні дії, становить 50 000,00 грн та ця вартість є фіксованою. Погоджено, що вказана сума коштів сплачується клієнтом протягом трьох календарних днів після набрання судовим рішенням законної сили. 
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, з аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Крім того, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони, на підставі положень частини 4 статті 126 ГПК України, можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Верховного Суду від 01.09.2021 у справі №910/13034/20).
Оцінивши у порядку ст. 86 ГПК України надані позивачем докази витрат на правничу допомогу, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом послуг та обґрунтованість позову, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат, а також з огляду на те, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу мають бути покладені на відповідача повністю у заявленому розмірі. 
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) заборгованість за Договором підряду про надання послуг щодо ремонту транспортного засобу від 10.01.2023 № 10-01/В/Н-2019, у розмірі, еквівалентному 6000 (шість тисяч) доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення (на день здійснення платежу).
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) заборгованість за Договором підряду про надання послуг щодо ремонту транспортного засобу від 10.01.2023 № 10-01/В/Н-2014, у розмірі, еквівалентному 6000 (шість тисяч) доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення (на день здійснення платежу).
4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) заборгованість за Договором підряду про надання послуг щодо ремонту транспортного засобу від 10.01.2023 № 10-01/В/Р, у розмірі, еквівалентному 6000 (шість тисяч) доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення (на день здійснення платежу).
5. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) транспортний засіб - автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак (транзит) НОМЕР_1 , рік випуску - 2019, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_8 , вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 60000 км, вартістю 142 000,00 грн.
6. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) транспортний засіб - автомобіль HYUNDAI ACCENT, номерний знак НОМЕР_9 , рік випуску - 2014, загальний легковий седан, колір - сірий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_3 , вид палива - бензин, показники одометру (пробіг) - 100000 км, вартістю 40000,00 грн.
7. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) транспортний засіб - автомобіль VOLKSWAGEN POLO, номерний знак НОМЕР_4 , рік випуску - 2018, загальний легковий седан, колір - білий, ідентифікаційний номер транспортного засобу - НОМЕР_5 , вид палива - бензин або газ, показники одометру (пробіг) - 200000 км, вартістю 60000,00 грн.
8. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Налічаєва Андрія Леонідовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 16 177,14 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. 
9. Після набрання рішенням законної сили видати накази.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано: 19.01.2026. 

Суддя Т.Ю. Трофименко