ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2459/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Ярош А.І.,
суддів Богацької Н.С., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури міста Одеси
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 про зупинення провадження, повний текст якої складено 13.10.2025, суддя в І інстанції Погребна К.Ф.,
у справі №916/2459/25
за позовом: виконувача обов`язків керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шамари Лариси Миколаївни
про скасування держреєстрації права власності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Київська окружна прокуратура міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи підприємця – Шамари Л.М. про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв. м, скасування державної реєстрації права приватної власності Шамари Л.М. на будівлю вказаного магазину із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2111587351101. 
Позовна заява прокурора обґрунтована порушенням інтересів держави, що виявилося у самовільному зайнятті земельної ділянки комунальної власності шляхом самовільного будівництва на ній об`єкта нерухомості без дозвільних документів на будівництво, з подальшою незаконною державною реєстрацією права власності на об`єкт нерухомості, що призвело до безпідставної легалізації права власності на об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 , який розміщено на земельній ділянці комунальної власності – територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.
Ухвалою місцевого господарського суду від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
06.10.2025 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/2495/25 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №947/12120/25, що розглядається Київським районним судом м. Одеси.
В обґрунтування клопотання зазначено, що у межах кримінального провадження №42025163010000008 від 13.01.2025 до суду направлено обвинувальний акт, відповідно до якого ОСОБА_1 обвинувачується у самовільному будівництві (ч.3 ст. 197-1 КК України) та використанні завідомо підробленого документа - сертифіката відповідності №ОД 001248 від 14.06.2010 (ч.4 ст. 358 КК України).
Заявник вказує, що у даній господарській справі позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях про самочинне будівництво, при цьому відповідач обґрунтовує свої заперечення саме вказаним сертифікатом, який також був поданий державному реєстратору для реєстрації права власності. Водночас у кримінальному провадженні прокурор стверджує про підробленість цього документа та його використання при державній реєстрації.
За таких обставин, на думку заявника, встановлення факту використання підробленого документа можливе виключно вироком суду у кримінальній справі, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає зупиненню до набрання ним законної сили.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 у справі №916/2459/25 клопотання Фізичної особи-підприємця Шамари Лариси Миколаївни про зупинення провадження по справі – задоволено. Провадження у справі №916/2459/25 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №947/12120/25.
Оцінюючи наявність об`єктивної неможливості розгляду справи №916/2459/25 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №947/12120/25, суд виходив з того, що у межах кримінального провадження підлягатимуть встановленню, зокрема, вина ОСОБА_1 у самовільному будівництві об`єкта на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності за адресою: АДРЕСА_1 , а також обставини та підстави реєстрації права власності на відповідний об`єкт нерухомості. Водночас позовні вимоги у даній справі обґрунтовані твердженнями про порушення відповідачем права власності територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку та реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва за відсутності передбачених законом дозвільних і правовстановлюючих документів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що подальший розгляд цієї справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №947/12120/25, оскільки факти, які підлягатимуть встановленню у кримінальному провадженні, з урахуванням предмета та підстав заявленого позову, впливають або можуть вплинути на оцінку доказів у даній справі.
Не погодившись з ухваленим рішенням, Київська окружна прокуратура міста Одеси звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 про зупинення провадження у справі №916/2459/25 скасувати. У задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обгрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що постановляючи ухвалу від 06.10.2025, не мотивував необхідність зупинення справи і не вказав, які саме фактичні дані з урахуванням наявних доказів не можуть бути встановлені судом без рішення іншого суду у іншій справі, обмежившись лише посиланнями на загальні норми законодавства, які врегульовують процедуру вирішення відповідного питання та зазначивши лише, що обставини, які будуть встановлюватись в рамках кримінальної справи, з урахуванням предмету та підстав заявленого прокурором позову, вплинуть чи можуть вплинути на оцінку доказів у справі № 916/2456/25.
Вказує, що представник відповідача у заявленому клопотанні про зупинення провадження не обґрунтував, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї господарської справи до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, та вважаємо, що зібрані докази у зазначеній господарській справі № 916/2459/25 дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що стверджувати про використання ОСОБА_1 підробленого документа позивач не може з огляду на відсутність судового рішення (вироку суду), яким, і виключно лише ним, може бути встановлено винуватість ОСОБА_1 , склад передбаченого ч. 4 ст. 358 КК кримінального правопорушення у діях останньої, а отже й встановлено відповідний факт. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, а прокурором не доведено жодної з обставин, передбачених ст. 388 ЦК, зокрема й те, що відповідач є недобросовісним набувачем.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської окружної прокуратури міста Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 про зупинення провадження у справі №916/2459/25; розгляд даної апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із об`єктивних підстав.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, тощо.
Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про обставини, які мають преюдиціальне значення.
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясовувати як пов`язана справа, що розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у п.п. 8.11, 8.12 постанови від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 сформулював висновок про те, що, по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Фізичної особи підприємця – Шамари Л.М. про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв. м, скасування державної реєстрації права приватної власності Шамари Л.М. на будівлю вказаного магазину із закриттям відповідного розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2111587351101.
Прокурор зазначає, підставою для пред`явлення вказаного позову є порушення інтересів самовільним зайняттям земельної ділянки комунальної власності шляхом самовільного будівництва на ній об`єкта нерухомості без дозвільних документів на будівництво, з подальшою незаконною державною реєстрацією права власності на об`єкт нерухомості, що призвело до безпідставної легалізації права власності на об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 , який розміщено на земельній ділянці комунальної власності – територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, обґрунтовуючи вимоги, прокурор посилається на сукупність документів, які, на його думку, підтверджують відсутність законних підстав для користування землею та реєстрації права власності. 
Позовна заява обґрунтована, зокрема, тим, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецьким О.С. прийнято рішення від 30.06.2020, індексний номер 52894137 (з відкриттям розділу 2111587351101) про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – будівлю магазину, загальною площею 100,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для проведення державної реєстрації зазначено: технічний паспорт від 27.03.2020, виданий ТОВ «АБТІ»; договір купівлі-продажу № 6950 від 13.09.1998, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Рюміною О.О., лист-погодження Київської районної державної адміністрації ОМР № 01-15/1269 від 18.07.2003. Інші документи, окрім вищезазначених, подані для проведення державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 100,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , в реєстрі відсутні. 
Як вказує прокурор, згідно з договором купівлі-продажу № 6950 від 13.08.1998, посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Рюміною О.О., ТОВ «Росія» продало ОСОБА_1 торговий павільйон, загальною площею 30 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з цим, як зазначає прокурор, державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було додано сертифікат, виданий Інспекцією ДАБК в Одеській області № ОД 001248 від 14.06.2010, в якому зазначено про відповідність закінченого будівництвом об`єкта – громадського будинку з господарськими будівлями та спорудами, будівля магазину, одноповерховий, загальною площею 100,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , державним стандартам, будівельним нормам і правилам. 
Водночас, згідно власноручно написаної письмової заяви ОСОБА_1 (без зазначення дати), поданої реєстратору з заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41106725 від 25.08.2020, державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Д.В. 25.08.2020 прийнято рішення з індексним номером 53750575. Опис змін: видалено сертифікат № ОД 001248 від 14.06.2010, виданий ІДАБК в Одеській області. В заяві Шамари Л.М. зазначено: прошу вилучити з ДРРП відомості про сертифікат № ОД 001248 від 14.06.2010 як помилково внесені. 
З огляду на викладене, на переконання прокурора зазначений сертифікат не може бути документом, який засвідчує законність введення об`єкта в експлуатацію.
Прокурор вказує, що з вищевказаних документів встановлено, що у 1998 році об`єкт за вказаною адресою, загальною площею 30 кв.м мав статус павільйону. Вказане підтверджується інформацією з ТОВ «ІНФОКС» Філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за №201-04/12401 від 15.01.2025. Так, між ТОВ «Інфокс» та ФОП Шамара Л.М. був укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення № 4620/3 від 01.11.2000 по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 та Чубаївська. В додатку № 1 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 4620/3 від 01.11.2000 зазначено: найменування об`єкту – ФОП Шамара, адреса - Дмитра Донського та Чубаївська, форма діяльності – павільйон.
Як зазначає прокурор, у 2020 році державним реєстратором прийнято рішення та зареєстровано право власності на будівлю магазину як об`єкта нерухомості загальною площею 100,2 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У технічному паспорті від 27.03.2020, виданому ТОВ «АБТІ» зазначається, що будівля магазину розташована на земельній ділянці загальною площею 120 кв.м. Будівля одноповерхова та фактично складається з трьох приміщень: торговий зал площею 91,4 кв.м, склад площею 7,5 кв.м, туалет площею 1,3 кв.м. Загальна площа 100,2 кв.м. 
Проте, як вже зазначалося договір купівлі-продажу № 6950 від 13.09.1998, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Рюміною О.О жодним чином не відноситься до нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 , оскільки за вказаним договором предметом купівлі-продажу був торговий павільйон, загальною площею 30 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
За посиланням прокурора, з листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради № 615- 11.1-31 від 03.04.2025 встановлено, що на зберіганні в архіві наявний акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту (торгового павільйону) до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 від 04.03.1998. Замовник – ТОВ «Росія». В п. 1 вказаного акту зазначено, що комісії пред`явлений закінчений будівництвом торгівельний павільйон ТОВ «Росія». Загальна площа 30 кв.м (п. 4). згідно рішення комісії, торгівельний павільйон готовий для введення в експлуатацію. 
Прокурор звертає увагу, що в перевірених документах Київської районної адміністрації Виконавчого комітету Одеської міської ради за 1998 рік розпорядження про затвердження акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту (торгового павільйону) до експлуатації за адресою: АДРЕСА_2 , не знайдено. 
Крім того, як зазначає прокурор з відповідей КП «БТІ» Одеської міської ради № 4309/03.01-09 від 29.10.2024, № 1792/03.01-09 від 30.04.2025 встановлено, що станом на 31.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 інформація про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна відсутня, у тому числі: - за фізичною особою - Шамара Лариса Миколаївна; - на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; - на торговий павільйон площею 30 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ; - на об`єкти нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСІЯ». У Комунальному підприємстві «БТІ» Одеської міської ради станом на 16.10.2024 інвентаризаційно-реєстраційні справи на об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою, також відсутні. 
Отже, як вказує прокурор, відомості про затвердження акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту (торгового павільйону) до експлуатації за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського/вул. Чубаєвська від 04.03.1998, відсутні. Як і відсутні відомості про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості за ТОВ «Росія» у відповідних органах реєстрації, про наявність свідоцтва про право власності на об`єкт, площею 30 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського/вул. Чубаєвська.
Прокурор звертає увагу, що станом дату отримання дозволу на проведення будівельно-монтажних робіт, виданого Інспекцією Держархбуд контролю № 297 від 08.12.1997, дату початку будівництва, а також підписання акту про готовність об`єкту від 04.03.1998 у ТОВ «Росія» була відсутня у власності (користуванні) земельна ділянка під торгівельним павільйоном за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського/вул. Чубаєвська. 
З огляду на те, що п. 3.10 Державних будівельних норм А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» передбачається затвердження акту державної технічної комісії органом, який призначив цю комісію, а акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту (торгового павільйону) до експлуатації за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського/вул. Чубаєвська від 04.03.1998 не затверджений, то на переконання прокурора ТОВ «Росія» і не мало права розпоряджатися об`єктом як об`єктом нерухомості. 
Втім, за змістом договору купівлі-продажу № 6950 від 13.08.1998, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Рюміною О.О., ТОВ «Росія» продало, а ОСОБА_1 купила торговий павільйон, загальною площею 30 кв.м, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Дмитра Донського/вулиця Чубаєвська. Відчужуваний торговий павільйон належить ТОВ «Росія» на підставі акту про готовність, зареєстрованого Держтехкомісією Держархбудконтроля Одеського міськвиконкома 04.03.1998. 
Прокурор наголошує, що ТОВ «Росія» в особі директора ОСОБА_2 не оформлювало право власності на об`єкт по-перше, оскільки об`єкт не мав ознак капітальності – тимчасовий торгівельний павільйон, а по-друге, оскільки ТОВ «Росія» не мала у власності/користуванні земельної ділянки під об`єктом за адресою: м. Одеса, вул. Дмитрія Донського/вул. Чубаєвська. 
З урахуванням наведеного, як вважає прокурор, ТОВ «Росія» не мала підстав для реалізації прав власника нерухомого майна, у тому числі права відчуження, оскільки на дату укладання договору купівлі-продажу, законодавство передбачало умовою виникнення права власності – державну реєстрацію, що не було виконано, через те, як вже зазначалося, що об`єкт мав статус рухомого майна – павільйону, площею 30 кв.м. Станом на дату реєстрації у 2020 році, права на торгівельні павільйони, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також не підлягали державній реєстрації. 
За посиланнями прокурор, відповідно до документів, що додані реєстратором до реєстраційної справи 2111587351101 на вказаний об`єкт нерухомості, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, відсутній, як і документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, враховуючи те, що сертифікат № ОД 001248 від 14.06.2010 помилково внесений. 
Листом Комунального підприємства «Право» від 09.10.2024 № 738 окружну прокуратуру повідомлено, що в Адресному реєстрі міста Одеси відсутня запитувана адреса – АДРЕСА_1 . Зазначене свідчить про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна. 
Отже, прокурор наголошує, що вказана адреса, а саме: АДРЕСА_1 самовільно використана заявником та внесена державним реєстратором до Державного реєстру прав з порушеннями вимог чинного законодавства, без її присвоєння в установленому порядку.
Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01- 19/1426 від 23.10.2024 та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 10-15-0.3-6362/2-24 від 17.10.2024 інформація щодо набуття будь-якою особою права власності чи користування на земельну ділянку по вул. Дмитріївська (колиш. - вул, Донського Дмитрія), 2/15 у м. Одесі, у тому числі ФОП Шамарою Л.М., відсутня. 
Прокурор наголошує, що рішення про передачу земельної ділянки, на якій розташований торгівельний павільйон у власність або користування Одеською міською радою не приймались, отже єдиним власником землі є територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради. Будь-які дозвільні документи на земельну ділянку у ТОВ «Росія», ОСОБА_1 відсутні, з чого вбачається, що будівництво будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 проведено за рахунок земельної ділянки комунальної власності Одеської міської ради. 
За посиланням прокурора, в межах кримінального провадження 26.02.2025 слідчим ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проведено огляд будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що будівля одноповерхова, складається з торгового залу (основне приміщення), підсобне приміщення (туалет), склад. Основні конструктивні елементи: фундамент – 20 см., стіни – газобетоні блоки, дах – односкатний з дерев`яною конструктивною системою, покрівля – шифер. В ході огляду здійснено дві виїмки ґрунту, в результаті чого встановлено глибина фундаменту – 20 см. 
Також в межах вказаного кримінального провадження отримано висновок експерта Чорної Ю.П. № 24/2025 від 03.03.2025 за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи, яким по-першому питанню встановлено, що будівля магазину, загальною площею 100,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є об`єктом нерухомого майна та капітальною будівлею. По-другому питанню: площа забудови будівлі магазину, загальною площею 100,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , складає 120 кв.м. Таким чином встановлено, що за вказаною адресою Шамарою Л.М. збудовано об`єкт капітального будівництва, загальною площею 100,2 кв.м на який у 2020 році державним реєстратором зареєстровано право власності. 
З вказаного, як зазначає прокурор, вбачається, що Шамарою Л.М., виконані будівельні роботи, після чого торгівельний павільйон став об`єктом нерухомого майна - будівлею магазину, загальною площею 100,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради отримано листи № 01-6/302-Пр від 06.11.2024, № 01-6/45-Пр від 13.02.2025 зі змісту яких встановлено, що в Реєстрі наявна інформація щодо реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 04.08.2020 № ОД051200804976, назва об`єкта - «Реконструкція будівлі магазину з внутрішнім переплануванням без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів в плані» за адресою: м. Одеса (станом на 01.01.2021), вул. Донського Дмитрія, 2/15, замовник – Шамара Л.М. Вказаний документ зареєстровано Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради вже після прийняття рішення державного реєстратора № 52894137 від 30.06.2020 про державну реєстрацію прав з відкриттям розділу № 2111587351101. 
Тобто, як вважає прокурор, з наведеного вбачається що рішення державного реєстратора про реєстрацію прав № 52894137 від 30.06.2020 прийняте за відсутності документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. 
Поряд з цим, як зазначає прокурор, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру встановлено, що земельна ділянка під об`єктом за адресою: АДРЕСА_1 не сформована, у власність/користування забудовнику не передана. З листів Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/1426 від 23.10.2024, № 01-19/168 від 14.02.2025 вбачається, що рішення про передачу у власність чи/або користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , Одеською міською радою не приймалось. Одеською міською радою не приймалось рішень щодо надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, надання у власність, оренду чи користування, земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор вказує, що відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 10- 15-0.3-6362/2-24 від 17.10.2024 встановлено, що за інформацією Відділу № 5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області згідно наявних Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012, відсутні будь-які відомості щодо реєстрації документів на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Прокурор наголошує, що в результаті проведення реєстрації права власності на перебудований торгівельний павільйон під будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100,2 кв.м, без дозвільних документів на будівництво та документів на земельну ділянку, з комунальної власності вибула земельна ділянка під вказаним об`єктом та вказаними діями ОСОБА_1 , порушено право власності територіальної громади міста Одеси на земельну ділянку під об`єктом нерухомості, площею 100,2 кв.м (площа забудови згідно вказаного технічного паспорту складає 120 кв.м), оскільки реєстрація права власності проведена на об`єкт самочинного будівництва без будь-яких документів на земельну ділянку, без отримання документа, що містить відомості про присвоєння вказаному об`єкту адреси, за відсутності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. 
Прокурор звертає увагу, що станом на теперішній час на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена будівля магазину, на який зареєстровано право власності за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно без дозвільних документів на будівництво, без присвоєння об`єкту адреси та за відсутності права користування земельною ділянкою. Існування зареєстрованого права власності на будівлю магазину, загальною площею 100,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , з огляду на приписи статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, обмежує право власності територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . у м. Одесі, в частині її права розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.
Сукупність наведених доказів, за позицією прокурора, дозволяє суду встановити факт самовільного зайняття земельної ділянки, самочинного будівництва та безпідставної державної реєстрації права власності на спірний об`єкт, що має вирішальне значення для розгляду заявлених позовних вимог.
Отже, для вирішення спору у цій справі суду необхідно встановити, чи є спірний об`єкт нерухомості самочинним будівництвом, чи здійснювалося його зведення на земельній ділянці комунальної власності без надання такої ділянки відповідачу та без отримання передбачених законом дозвільних документів на будівництво, чи мав відповідач законні підстави для користування відповідною земельною ділянкою, а також чи були наявні правові підстави для державної реєстрації за нею права приватної власності на будівлю магазину, зокрема з огляду на відповідність поданих для реєстрації документів вимогам законодавства, та чи призвели вчинені відповідачем дії до порушення права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на зазначену земельну ділянку.
Тобто у даній господарській справі має місце спір про право, який обґрунтовується порушенням земельного законодавства, а також законодавства щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Як зазначалося вище, від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, згідно якого останній просить суд провадження по справі №916/2495/25 зупинити до набрання законної сили судовим рішення у кримінальній справі №947/12120/25, що розглядається Київським районним судом міста Одеса. 
В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що 27.03.2025р. обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в рамках кримінального провадження №42025163010000008 від 13.01.2025р. направлено до суду, де наразі останній розглядається Київським районним судом міста Одеси в межах справи №947/12120/25. 
Так, відповідно до обвинувального акта ОСОБА_1 обвинувачується у самовільному будівництві будівлі на самовільно занятій земельній ділянці, тобто у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КУ України, а також у використанні завідомо підробленого документа – сертифіката відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам №ОД 001248 від 14.06.2010р., тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. 
Заявник зазначає, що прокурором у вказаному кримінальному провадженні в обвинувальному акті, зокрема, зазначено: “..інформація, зафіксована у вказаному вище документі (сертифікаті відповідності, виданим Інспекцією ДАБК в Одеській області № ОД 001248 від 14.06.2010) про відповідність закінченого будівництвом об`єкта - громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами, будівля магазину, одноповерховий, загальною площею 100,2 кв.м. АДРЕСА_1 , державним стандартам, будівельним нормам і правилам, має юридично значущий характер та підтверджені у ній факти здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді реєстрації права власності на майно”. 
В той же час, яка вказує заявник, позовні вимоги прокурора у дійсній справі ґрунтуються на тому, що належне ОСОБА_1 майно є самовільно збудованим а у доданих до позовної заяви матеріалах міститься, зокрема, сама копія сертифіката, виданого Інспекцією ДАБК в Одеській області № ОД 001248 від 14.06.2010р. При цьому вказаним доказом відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову. Цей же документ було надано Шамарою Л.М. державному реєстратору, реєстраційну дію (реєстрацію права власності) якого прокурор просить у дійсній справі скасувати. 
При цьому в кримінальній справі, за посиланнями заявника, прокурор стверджує про те, що вказаний документ є підробленим та використовувся ОСОБА_1 при реєстрації права власності на будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Водночас, на переконання заявника, стверджувати про використання ОСОБА_1 підробленого документа позивач не може з огляду на відсутність судового рішення (вироку суду), яким, і виключно лише ним, може бути встановлено винуватість ОСОБА_1 , склад передбаченого ч. 4 ст. 358 КК кримінального правопорушення у діях останньої, а отже й встановлено відповідний факт.
В аспекті вирішення питання щодо об`єктивної неможливості вирішення господарської справи, що переглядається, до вирішення іншої справи №947/12120/25 в межах кримінального провадження, слід виходити з такого.
Обвинувальний вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина шоста статті 75 ГПК України).
За відсутності вироку такі обставини (факти) не є преюдиційними, а тому встановлюються/спростовуються у загальному порядку на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
В той же час, ч. 7 вказаної статті встановлює, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Господарський суд не уповноважений встановлювати обставини (факти), що підлягають встановленню виключно у порядку кримінального судочинства (наявність у діянні складу кримінального правопорушення, винуватість особи у його вчиненні тощо), проте зобов`язаний дослідити подані йому докази та встановити на їх підставі наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників господарської справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення господарської справи.
Якщо подані докази відповідають вимогам, що висуваються до їх процесуальної форми згідно з ГПК України, містять інформацію про предмет доказування в господарському провадженні, у суду виникає обов`язок надати їм оцінку з наведенням мотивів відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України). 
Законодавство не встановлює заборону дослідження матеріалів кримінального провадження в порядку господарського судочинства, якщо на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений. 
Матеріали кримінального провадження підлягають оцінці сукупно з іншими доказами на загальних підставах відповідно до вимог статей 76-79, 86 ГПК України.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №910/114/19 та надалі знайшов відображення у низці інших його постанов (від 05.03.2024 у справі №910/3374/23, від 19.07.2024 у справі №917/549/23, від 24.07.2024 у справі №917/550/23, від 06.08.2024 у справі №917/892/23).
Судова колегія зазначає, що в обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що в доданих до позовної заяви додатках міститься копія сертифікату, виданого інспекцією ДАБК в Одеській області № ОД 001248 від 14.06.2010, та вказує, що на його думку, позивач не може стверджувати про підробку та використання цього документа відповідачем до винесення судом вироку. 
Однак, у Господарському процесуальному кодексі України законодавець не вказує застережень, що докази, отримані в рамках іншої справи, зокрема у кримінальному провадженні, враховуються судом в іншій справі лише тоді, коли такі докази лягли в основу рішення, яке набрало законної сили.
Встановлення обставин, чи є спірний об`єкт нерухомості самочинним будівництвом, чи здійснювалося його зведення на земельній ділянці комунальної власності без надання такої ділянки відповідачу та без отримання передбачених законом дозвільних документів на будівництво, чи мав відповідач законні підстави для користування відповідною земельною ділянкою, а також чи були наявні правові підстави для державної реєстрації за відповідачем права приватної власності на будівлю магазину, зокрема з огляду на відповідність поданих для реєстрації документів вимогам законодавства, та чи призвели вчинені відповідачем дії до порушення права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на зазначену земельну ділянку - є предметом доказування у справі, і господарський суд має повноваження самостійно встановити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, в тому числі шляхом оцінки матеріалів кримінального провадження у сукупності з іншими доказами. 
Судова колегія вважає, що наявність кримінальної справи, в межах якої при ухваленні вироку судом вирішуються питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, не звільняє сторону від обов`язку доказування і подання доказів в господарському суді, зважаючи на предмети і підстави позову у справі. 
Справа, що переглядається, не є справою про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої можливо буде ухвалений вирок у справі №947/12120/25.
Колегія суддів наголошує, що для вирішення справи господарському суду необхідно встановити наявність або відсутність в діях відповідача порушення господарського зобов`язання. В той же час, наявність або відсутність в діях особи відповідача кримінального правопорушення не має вирішального значення для встановлення обставин наявності чи відсутності порушення земельного законодавства, а також законодавства щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно в межах господарського судочинства.
При цьому, слід зазначити, що відсутність в діях особи кримінального правопорушення не є беззаперечним свідченням відсутності в діях такої особи господарського правопорушення.
Отже, господарський суд наділений самостійними повноваження на оцінку доказів, що містяться в матеріалах господарської справи.
Однак, місцевий господарський суд не врахував, що він наділений повноваженнями щодо оцінки усіх наявних в матеріалах даної справи доказів та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін у цій справі, що надає йому можливість самостійно встановити всі обставини справи та ухвалити рішення по суті.
Так, зокрема, суд першої інстанції в межах даного провадження та враховуючи всі надані сторонами докази, при цьому також докази, які долучені прокурором до позову із матеріалів кримінальної справи, не позбавлений можливості встановити обставини порушення земельного законодавства, а також законодавства щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно в межах господарського судочинства.
Судова колегія зауважує, що судом першої інстанції не наведено достатніх обґрунтувань, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості таких доказів та викладених у них висновків.
Позивачем не зазначено як встановлені у кримінальній справі обставини, можуть вплинути на подання та оцінку доказів у справі №916/2459/25, у тому числі факти, які мають преюдиціальне значення. Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не мотивував неможливість встановити відповідні обставини у межах справи, що розглядається, через обмеженість юрисдикції, предметом позову чи то з інших обґрунтованих підстав.
У той же час, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду кримінальної справи, господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи №916/2459/25, у відповідності до вимог законодавства, предмету та підстав позову.
Отже, існування кримінального провадження на стадії досудового розслідування, не є підставою для зупинення провадження у цій справі, а наявність в подальшому вироку в кримінальній справі №947/12120/25, який набере законної сили, відповідно до пункту 2 частини другої статті 320 ГПК України буде підставою для перегляду судового рішення у справі, яка переглядається, за нововиявленими обставинами.
Наведене свідчить про те, що місцевий господарський суд необґрунтовано зупинив розгляд справи за наявності власних повноважень щодо оцінки доказів та встановлення обставин справи, що мало наслідком порушення принципів змагальності, диспозитивності судового процесу та розумності строків розгляду справи в суді.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції", рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ч. 3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про зупинення провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а матеріали справи направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має бути здійснено, виходячи зі змісту норм статті 129 ГПК України, за результатами розгляду справи по суті згідно із загальними правилами вказаної статті.
Керуючись ст. ст. 255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської окружної прокуратури міста Одеси на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 про зупинення провадження у справі №916/2459/25 - задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.10.2025 у справі №916/2459/25 - скасувати.
Справу №916/2459/25 передати для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню згідно зі ст. 255, п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Я.Ф. Савицький

Н.С. Богацька