Справа № 615/2776/25
Провадження № 2/615/681/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року          м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Токмакової А.П.,
секретар судового засідання – Клименко Н.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

30.10.2025 позивач в особі представника Журавльова С.Г. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021 в розмірі 33110,50 грн., судовий збір – 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу – 11200 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13.04.2021 між АТ «Мегабанк» і відповідачем укладено заяву-договір №TDB.2021.0001.9905 (індивідуальна частина договору) про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (публічна частина договору), у відповідності до приписів ст.634 ЦК України, що за своєю суттю є договором приєднання, укладеним шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку згідно ст.641,644 ЦК України.
Банк на підставі отриманої від клієнта заяви, відкрив йому поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. 
На поточний рахунок у гривні банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії у п.4. розділу «Запевнення та умови» кредитного договору.
Вважає, що тим самим банк виконав свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором у повному обсязі. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією не виконав, в зв`язку з чим станом на 03.09.2024 має заборгованість перед банком в розмірі 33110,50 грн., з яких: 10341,55 грн. – за кредитом (в тому числі прострочена); 22768,95 грн. – по сплаті відсотків (в тому числі прострочена). 
03.09.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до якого АТ «Мегабанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021. 
27.12.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК Єврокредит» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021. 
Наразі відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК Єврокредит». Заходи досудового врегулювання спору не здійснювались.
Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 03.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило.
17.11.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, позовні вимоги не визнає повністю.
Вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів безперервного ланцюга відступлення права вимоги за її зобов`язанням (договір №GL1N426240 від 03.09.2024, договір №1_12 від 27.12.2024) разом із додатками-реєстрами, актами приймання-передачі та індивідуальними даними щодо спірного договору, хоча саме на позивача покладений обов`язок довести належне набуття права вимоги. Повідомлення про відступлення не отримувала.
Оскільки платежі за кредитом фактично припинилися наприкінці 2021 року, усі щомісячні платежі/проценти, строк сплати яких настав до 29.10.2022, на думку відповідача, на дату подання позову (29.10.2025) покриті давністю. Вважає, що у разі доведення настання кінцевого строку повернення/пред`явлення дострокової вимоги у 2021–2022 роках – позовна давність поширюється і на тіло/відсотки.
Наданий розрахунок не містить покрокового алгоритму нарахувань (денні/місячні ставки, база, формули, періоди прострочки, дати зміни ставок, графік платежів), що спричиняє наявний ризик подвійного нарахування та/або капіталізації прострочених відсотків, що суперечить ст.1048,1054,625 ЦК України та усталеній практиці ВС, тому вважати розмір боргу доведеним неможливо.
Заявлені штрафи/пеня вважає явно завищеними, підлягають зменшенню на підставі ст.551 ЦК України, виходячи з принципів розумності, справедливості та добросовісності. Частина нарахувань припала на період дії воєнного стану, що істотно вплинуло на можливість своєчасних платежів.
Витрати на правничу допомогу у сумі 11200 грн., на думку відповідача, не підтверджені належними доказами обсягу та необхідності правничих послуг, а також співмірності зі складністю справи, тому просить відмовити у їх стягненні або істотно зменшити.
Вважає недопустимими/неналежними копії без засвідчення оригіналів, електронні файли без підтвердження справжності та цілісності.
Просить застосувати позовну давність до вимог, строк сплати за якими настав до 29.10.2022, а також у частині тіла/відсотків – у разі встановлення настання кінцевого строку у 2021–2022 роках.
Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. 
Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.04.2021 ОСОБА_1 підписала заяву-договір (індивідуальну частину) №TDB.2021.0001.9905 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, згідно п.1 якої підписанням цього договору беззастережно підтвердила: 
- прийняття в повному обсязі публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, розміщеного у місці інформування клієнта, на сайті АТ «Мегабанк» www.megabank.ua та в мережі інтернет ww.todobank.com; 
- згоду з умовами договору, а також положеннями усіх додатків до нього; 
- укладання з банком шляхом приєднання до договору, що складається з публічної та індивідуальної частин договору, а саме цієї заяви-договору, підписанням якої приєднується до договору в цілому; 
- укладання з банком шляхом приєднання до публічного договору (оферти) АТ «Мегабанк» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини договору.
В п.2 заяви-договору, банк відкриває клієнту: поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки у доларах США та Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). 
Згідно із п.3 заяви-договору, картка використовується клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності.
Банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000 грн.; строк кредиту 12 місяців; пільговий період 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова 56% річних, у пільговий період 0,0001% річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5%; строк оплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів клієнта за відповідний звітний період.
П.5 заяви-договору визначено, що такі умови, як: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати процентів; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т.ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії договору, погоджено в публічній частині договору.
13.04.2021 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, що є додатком 9 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, в п.6 якого встановлено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 80,00% річних від прострочення суми за весь період прострочення.
Таким чином, АТ «Мегабанк» виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточні рахунки, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача.
Згідно з довідкою-розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021 станом на 03.09.2024 становить 33110,50 грн., з яких: 10341,55 грн. – за основним боргом; 22768,95 грн. – за нарахованими та несплаченими відсотками.
Доказів, які б свідчили про невірний розрахунок та наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань, суду не надано.
03.09.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №GL1N426240, відповідно до якого АТ «Мегабанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021. 
27.12.2024 укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК Єврокредит» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021. 
За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. 
При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.
Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). 
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. 
Всупереч умов кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК Єврокредит», ні на рахунки попереднього кредитора. 
За ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). 
За положеннями ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. 
Зі ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, згідно якого під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями), встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30.06.2023.
ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». 
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до теперішнього часу. 
У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №383/1645/23 зазначено, що строк позовної давності в силу положень п.12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12.03.2020 та продовжувався до 30.06.2023. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. 
14.05.2025 прийнято ЗУ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено положення про зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Цей Закон набрав чинності з 04.09.2025, відколи поновлено відлік строку позовної давності.
Таким чином, позивачем не пропущений строк позовної давності, тому клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. 
В ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи, що судові витрати зі сплати судового збору документально підтверджені, за вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі задоволених позовних вимог.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України).
Ч.2,3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Із наданих представником позивача доказів, 01.07.2025 між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги №1/07. Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12131883 від 14.08.2025, АО «Альянс ДЛС» надано ТОВ «ФК Єврокредит» правову допомогу на загальну суму 11200 грн. 
Слід відзначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). 
Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0001.9905 від 13.04.2021 в розмірі 33110,50 грн., судовий збір – 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу – 11200 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 13.01.2026.

Суддя          А.П. Токмакова