Справа № 739/2177/25
Провадження № 2/739/52/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

15 січня 2026 року            м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Чепурка В.В.,
за участі:
секретаря - Неживець К.В.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина
Стислий виклад позицій учасників справи
ОСОБА_3  (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідачка) про позбавлення її батьківських прав відносно їхніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнення аліментів на утримання дітей аліментів у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що у грудні 2024 року відповідачка залишила дітей та зникла. Пізніше вона повідомила, що не готова до такого життя, яким вони жили і бажає по іншому влаштувати своє особисте життя. Вже понад рік відповідачка з дітьми не спілкується, її місце перебування невідоме. 14 квітня 2025 року рішенням суду їхній з відповідачкою шлюб було розірвано. Таким чином, відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, жодного інтересу до дітей не проявляє, зокрема не цікавиться їхнім здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, витрат на забезпечення дітей всім необхідним не здійснює, хоча жодних перешкод їй не створюється. Позивач сам займається утримання та вихованням спільних дітей. Посилаючись на положення статей 164-166, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їхніх спільних дітей та стягнути з відповідачки аліменти на утримання останніх у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що відповідачка з грудня 2024 року жодної участі в утриманні та вихованні дітей не приймає, залишивши останніх разом з позивачем, хоча жодних перешкод їй не створювалося. Відповідно вона ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Органом опіки та піклування зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її спільних з позивачем дітей. Однак це не звільняє її від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей у розмірі, вказаному в позові. Також заявив, що не заперечує проти розгляду справи без участі відповідачки та постановлення у справі заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду було повідомлена належним чином, шляхом надіслання повістки по виклик, яку відповідачка отримала, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у матеріалах справи. При цьому остання заяв по суті справи та про розгляд справи без її участі до суду не подала, хоча на стадії підготовчого судового провадження подавала заяву про перенесення судового засідання, що додатково свідчить про те, що вона обізнана про наявність позову, поданого до неї про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Представник третьої особи у судовому засіданні висловився за задоволення позову та вказав, що органом опіки та піклування надано відповідний висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей. Проти розгляду справи без участі відповідачки та постановлення заочного рішення не заперечував.
Заяви та клопотання учасників справи
Представником позивача заявлялося клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_7 , яке судом було задоволено.
Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову.
Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання, відповідачці визначено строк для подання відзиву на позов та зустрічного позову.
Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У зв`язку з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, враховуючи, те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася і відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі не подала, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення.
2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи
Заслухавши вступне слово представника позивача, а також думку представника третьої особи, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-10).
Позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 22 лютого 2022 року, який було розірвано рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2025 року, що набрало законної сили 15 травня 2025 року (а.12-13).
З довідок старости с. Орлівка від 01 жовтня 2025 року вбачається, що позивач проживає у с. Орлівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області разом з малолітніми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також своєю матір`ю ОСОБА_7 своїм батьком ОСОБА_8 та своєю сестрою ОСОБА_9 , при цьому відповідачка проживала разом з позивачем та своїми дітьми до 07 грудня 2024 року (а.с. 16, 20).
Згідно висновку оцінки потреб сім`ї позивача від 28 лютого 2025 року та акту про відвідування сім`ї позивача від 12 серпня 2025 року позивач сам виховує двох дітей з грудня 2024 року, при цьому матір дітей залишила останніх на батька і місце її проживання не відоме. Зі слів чоловіка остання неодноразово залишала дітей на нього, зловживала спиртними напоями, не приділяла належної уваги дітям. Санітарно-гігієнічні умови проживання дітей задовільні, діти забезпечені одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни. Батько достатньо приділяє уваги дітям, їхньому вихованню, розвитку, при цьому матір дітьми не цікавиться, матеріально не допомагає (а.с. 18-19, 21-22).
З характеристики, наданої старостою села Орлівка, вбачається що позивач за місце проживання характеризується позитивно, має двох дітей, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 14).
Згідно довідки Орлівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» від 01 жовтня 2025 року малолітній ОСОБА_5 відвідує дитячий садок, при цьому його матір участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 15).
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дала показання про те, що позивач є її сином, а відповідачка колишньою невісткою. Син та його діти проживають разом з нею в с. Орлівка. У грудні 2024 року відповідачка вночі залишила їхній будинок та своїх дітей і зникла в невідомому напрямку. Син самостійно займається виховання та утриманням дітей. До того відповідачка періодична ходила гуляти. З приводу зникнення відповідачки вони зверталися до поліції, якою було встановлено її місцезнаходження, після чого відповідачка повідомила, що повертатися не планує. У подальшому в травні 2025 року вона один раз приїздила, щоб забрати речі та більше не з`являлася, з дітьми не зустрічалася і не спілкувалася, жодної участі в утриманні дітей відповідачка не приймає, їх виховання не займається, життям дітей, їхнім здоров`ям та розвитком не цікавиться.
Органом опіки та піклування - Виконавчим комітетом Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №244 від 21 серпня 2025 року (а.с. 23-25).
Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідачка, будучи повнолітньою особою, тривалий час безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим свідомого нехтує даними обов`язками.
Так, відповідачка жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з дітьми, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, жодної допомоги дітям не надає, утриманням дітей займається лише позивач, який є їхнім батьком і в родині якої останні виховуються.
Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки це відповідає інтересам даних дітей, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Отже, незважаючи на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти на їх утримання.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідачки та їх розмір суд враховує відсутність відомостей про наявність у відповідачки постійного доходу, відомостей про наявність у неї захворювань, що потребують додаткових витрат, а також відсутність відомостей про наявність у її малолітніх дітей позивача та відповідачки захворювань, які потребували б додаткових витрат.
За таких обставини суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 10 жовтня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Отже позовні вимоги до відповідачки в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання її малолітніх дітей суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 10 жовтня 2025 року по 09 листопада 2025 року.
Судові витрати
Позивач був звільнений ухвалою суд від сплати судового збору за подання позову, що містив одну вимогу немайнового характер - позбавлення батьківських прав, та одну вимогу майнового характеру - стягнення аліментів на утримання дітей.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (1 211 грн. 20 коп. + 1 211 грн. 20 коп.).
На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4  на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 10 жовтня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_4  у межах сум платежу за один місяць, за період з 10 жовтня 2025 року по 09 листопада 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_4  в дохід держави судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, який має право подати її до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду у загальному порядку в тридцятиденний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідачка: ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, місцезнаходження: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, м. Новгород-Сіверський, вул. Захисників України, 2.

Суддя           В.В. Чепурко