КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 759/16666/25
номер провадження: 33/824/321/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Артем`євої Ганни Олегівни, поданого в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за вчинення якого накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 17 вересня 2025 року адвокат Артем`єва Г.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року скасувати, а провадження у даній справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Одночасно адвокат Артем`єва Г.О. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року, посилаючись на те, що повний текст даної постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року надійшов на її електронну адресу 05 вересня 2025 року, що підтверджується роздруківкою з електронної пошти адвоката, а тому останній день для оскарження постанови є 15 вересня 2025 року. Також вказує, що у період з 01 вересня 2025 року по 16 вересня 2025 року вона перебувала у відпустці, що підтверджується копією наказу №4 від 20 серпня 2025 року про надання адвокату Артем`євій Г.О. щорічної відпустки, а тому нею подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження з поважних причин.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги по суті захисник посилається на те, що суддя першої інстанції не надав належної правової оцінки факту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції, незважаючи на доводи, викладені стороною захисту у письмових запереченнях.
Зазначає, що з наданого у матеріалах справи відеозапису видно, що момент зупинки транспортного засобу, а також факт перебування за кермом саме ОСОБА_1 не зафіксовано. Відеозапис починається о 20:49:46, коли автомобіль уже стоїть на узбіччі. До 20:53:43 поліцейські не повідомили водію підстави зупинки. На запитання водія про причину зупинки інспектор відповів словом «орієнтування», без надання жодних підтверджень або роз`яснень.
Вказує, що орієнтування було пред`явлено з особистого телефону поліцейського, з додатку Telegram, у вигляді повідомлення з номером автомобіля. Проте у матеріалах справи відсутні відомості про джерело цієї інформації, яка не зареєстрована належним чином в інформаційній системі поліції. Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про національну поліцію» підстави зупинки транспортного засобу є вичерпними, і серед них відсутня така підстава, як «орієнтування», надіслане через приватний месенджер. Зазначає, що поліцейські не дотрималися вимог ч.2 ст.31 Закону України «Про національну поліцію», згідно з якою особі має бути повідомлено про причину застосування превентивного заходу, а також про нормативно-правові акти, що є підставою для цього.
Звертає увагу, що інспектор Сікорський A.A. під час розмови з водієм визнав, що не має точного розуміння походження «орієнтування», і відмовився надати водію можливість ознайомитися з інформацією про причини зупинки. Такі дії ставлять під сумнів законність початкових дій поліцейських.
Стверджує, що огляд на стан наркотичного сп`яніння був ініційований без попереднього зазначення ознак, що передбачені Інструкцією №1452/735. Лише після додаткового перегляду повідомлень у телефоні інспектор Сікорський A.A. повідомив, що має підозру про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння. З відеозапису не вбачається наявності в ОСОБА_1 жодних зовнішніх ознак сп`яніння. Поведінка водія була спокійною, мова чіткою, рухи координованими. Він без труднощів виконав запропоновані поліцейським дії. Тремтіння пальців чи розширення зіниць, про які вказано в протоколі, на відео не зафіксовано.
Вказує, що ОСОБА_1 самостійно, того ж дня, звернувся до медичного закладу та пройшов медичний огляд. Аналіз сечі не виявив наявності наркотичних речовин. Огляд відбувся приблизно через 02 год 30 хв. після зупинки, тобто в межах строку, передбаченого ч.4 ст.266 КУпАП.
Звертає увагу, що суддя першої інстанції не надав оцінки зазначеному медичному доказу. В постанові не вказано мотивів, з яких суддя дійшов висновку про недостовірність висновку лікаря. Натомість зазначено, що добровільне проходження огляду не спростовує правопорушення, що є хибним з точки зору права.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений на підставі огляду, який не відповідав установленим процедурним вимогам та, як наслідок, не може вважатися належним доказом вини у розумінні ст.251 КУпАП. Відеозапис, який долучений до матеріалів справи, не є безперервним, файл було змонтовано шляхом об`єднання декількох відеофрагментів. Такий монтаж змінює первинну структуру доказу, а тому позбавляє його ознак достовірності та автентичності, що суперечить вимогам Інструкції №1026. Вказує, що суддя першої інстанції не дослідив питання достовірності та допустимості зазначеного відеозапису, не витребував оригінали з нагрудних камер, не встановив, чи є запис безперервним, і не навів мотивів для прийняття його як належного доказу. 
На неодноразові виклики в судові засідання апеляційної інстанції, призначені на: 24 жовтня 2025 року об 11 год 30 хв., 07 листопада 2025 року об 11 год 00 хв., 12 грудня 2025 року о 10 год 00 хв. та 08 січня 2026 року о 10 год 00 хв., особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом завчасно, в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не подав.
Так, ОСОБА_1 був повідомлений судом апеляційної інстанції про судові засідання, які призначені на: 24 жовтня 2025 року, 07 листопада 2025 року, 12 грудня 2025 року та 08 січня 2026 року, шляхом направлення судових повісток про виклик на його поштову адресу: АДРЕСА_2 . Судові повістки про виклик на вказані судові засідання повернулися до Київського апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.85-86, 91-92, 93-94, 97-98).
Також ОСОБА_1 було повідомлено судом апеляційної інстанції про вказані судові засідання, які призначені на 07 листопада 2025 року, 12 грудня 2025 року та 08 січня 2026 року засобами телефонного зв`язку, що підтверджується відповідними телефонограмами (а.с.88, 89, 96).
Крім того, судом апеляційної інстанції здійснено повідомлення про судові засідання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Артем`єву Г.О. Проте захисник в телефонному режимі повідомила суд, що вже не представляє інтереси ОСОБА_1 , про що 07 січня 2026 року подала відповідну письмову заяву на електронну адресу Київського апеляційного суду.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 24 жовтня 2025 року, на 07 листопада 2025 року, на 12 грудня 2025 року та на 08 січня 2026 року, а також те, що клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що задоволенню підлягає лише клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року у справі щодо ОСОБА_1 , оскільки наведені в ньому обставини дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2025 року розгляд справи проведено суддею першої інстанції за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Артем`євої Г.О. У вказаному судовому засіданні суддею першої інстанції було винесено оскаржувану постанову від 28 серпня 2025 року (а.с.51-54).
Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копія постанови судді Святошинського районного міста Києва від 28 серпня 2025 року була направлена судом на електронну адресу адвоката Артем`євої Г.О. 05 вересня 2025 року, що підтверджується довідкою суду першої інстанції про доставку електронного листа (а.с.55).
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 або його захисник отримали копію постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року раніше ніж 05 вересня 2025 року.
Разом із тим, обґрунтовуючи підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 28 серпня 2025 року, адвокат Артем`єва Г.О. посилається на те, що вона в період з 01 вересня 2025 року по 16 вересня 2025 року перебувала у відпустці, що підтверджується копією наказу №4 від 20 серпня 2025 року про надання адвокату Артем`євій Г.О. щорічної відпустки (а.с.78).
17 вересня 2025 року, тобто в перший робочий день після виходу із щорічної відпустки, адвокат Артем`єва Г.О. подала апеляційну скаргу на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Відповідно до практики ЄСПЛ п.1 ст.6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст.6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).
Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 ч.3 ст.129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Згідно з приписами ст.289 КУпАП, в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені адвокатом Артем`євою Г.О. у клопотанні доводи про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то вони не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393693 від 16 липня 2025 року, згідно з яким встановлено, що 16 липня 2025 року о 20 год 52 хв. в місті Києві по проспекту Берестейський (Перемоги), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у чергового лікаря-нарколога у приміщенні КНП КМНКЛ «Соціотерапія» водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. У вказаному протоколі ОСОБА_1 надав пояснення, що він дуже поспішає та пройде самостійно пізніше (а.с.2);
письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» від 16 липня 2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло (а.с.3);
відеозаписи з боді-камер працівників поліції (а.с.4);
У рішеннях ЄСПЛ «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що поліцейські зупинили свій транспортний засіб та вийшовши на вулицю розпочали спілкування із ОСОБА_1 на узбіччі дороги (20 год 50 хв. відеозапису). ОСОБА_1 запитав у працівників поліції про причину зупинки, на що працівник поліції йому відповів, що є орієнтування (20 год 53 хв. відеозапису). В подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду на наявність ознак наркотичного сп`яніння і в разі їх наявності необхідно буде пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога (20 год 55 хв. відеозапису). О 20 год 57 хв. відеозапису працівник поліції розпочав проведення поверхневого огляду, за результатами якого повідомив про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував проїхати до лікаря-нарколога. На таку пропозицію ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про свою професійну зайнятість і в нього немає часу. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що якщо їх підозра не підтвердиться, то лікар-нарколог на підставі аналізів видасть відповідний висновок та протокол про адміністративне правопорушення складатися не буде (21 год 00 хв. відеозапису). О 21 год 03 хв. відеозапису ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції про те, що він готовий пройти огляд на стан сп`яніння у будь-який час, але тільки не зараз. О 21 год 06 хв. відеозапису ОСОБА_1 знову повідомив, що він нікуди їхати не хоче, бо у нього є справи. Працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду матиме наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення (21 год 10 хв. відеозапису). На чергове запитання працівника поліції щодо того, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, він відповів «думаю ні, не хочу» (21 год 11 хв. відеозапису). В подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (21 год 12 хв. відеозапису).
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція № 1376), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Також протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393693 від 16 липня 2025 року підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції, ОСОБА_1 окрім того, що він дуже поспішає та пройде огляд самостійно пізніше, у вказаному протоколі не вказав.
Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, оскільки з переглянутих відеозаписів слідує, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, запитував працівників поліції про причину зупинки транспортного засобу під його керуванням, та неодноразово повідомляв працівників поліції про те, що він поспішає, його чекають товариші.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , то вони не приймаються апеляційним судом до уваги з таких підстав.
Як зазначалось вище, диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.
Отже, суддя першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов правильного висновку про те, що обставини законності зупинки автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що суддя не надав оцінки доводам захисника щодо незаконності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є безпідставними.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги про відсутність зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та те, що працівники поліції незаконно його зупинили, є взаємовиключними.
За таких обставини апеляційний суд такі доводи захисника вважає маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння був ініційований без попереднього зазначення ознак наркотичного сп`яніння, що передбачені Інструкцією №1452/735, і що з відеозапису не вбачається наявності у ОСОБА_1 зовнішніх ознак сп`яніння, не заслуговують на увагу, виходячи такого.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин імперативно передбачений пунктом 2.5 ПДР.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння і не визначають часових рамок для виявлення таких ознак.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що з відеозапису вбачається, що о 20 год 57 хв. працівник поліції розпочав проведення поверхневого огляду, за результатами якого повідомив ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння. У зв`язку з цим працівник поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікаря-нарколога. Тобто працівник поліції провів огляд ОСОБА_1 та повідомив його про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння.
У випадку незгоди з діями працівників поліції ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов медичний огляд, за результатами якого у нього в організмі не виявлено наявності наркотичних речовин, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки норма ст.130 КУпАП та положення Інструкції №1452/735 не містять виключень, які б дозволяли водію відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності підстав для проведення такого огляду, а тому відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за будь-яких обставин тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більше того, переглянутий відеозапис з нагрудної камери працівника патрульної поліції доводить, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння була усвідомленою.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 02 червня 2007 року, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис у справі не є безперервним, апеляційний суд не приймає до уваги, виходячи з такого.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Пунктами 4, 5 Розділу ІІ Інструкції «Із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (далі - Інструкція) визначено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Так, з досліджених судом апеляційної інстанції відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських вбачається, що ці відеозаписи здійснені безперервно від початку спілкування поліцейських з ОСОБА_1 і до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього та надання ОСОБА_1 копії цього протоколу.
При цьому на вказаних відеозаписах об`єктивно зафіксовані обставини в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність/відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та винуватості/невинуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Тому, всупереч доводів апеляційної скарги, відеозаписи, які долучені до матеріалів справи, є належними та допустимими доказами у справі.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Артем`євої Г.О. підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Артем`євій Ганні Олегівні процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргуадвоката Артем`євої Ганни Олегівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов