РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/19878/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним: представник Форет М.С., 
відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним: Джеджери В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
до	ОСОБА_1 	
 	про стягнення податкового боргу,  та за зустрічним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 	

В С Т А Н О В И В:

29.10.2025 Головне управління ДПС у Рівненській області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 27539,93 грн.
Ухвалою від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження у справі №460/19878/25. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.12.2025 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №6580-2407-1716-UА56060470000086729 від 03.03.2025.
Ухвалою від 02.12.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі №460/19878/25. 
Також ухвалою від 02.12.2025 суд перейшов до розгляду справи №460/19878/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання в справі призначив на 18.12.2025. 
Ухвалою від 18.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15.01.2026. 
В судовому засіданні 15.01.2026 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив, відзивом на зустрічну позовну заяву та усними поясненнями представника в судовому засіданні, позовні вимоги податкового органу ґрунтуються на тому, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг за платежем: орендна плата з фізичних осіб в розмірі 27539,93 грн., нарахований за 2025 рік за податковим повідомленням-рішенням №6580-2407-1716-UА56060470000086729 від 03.03.2025 та несплаченим у встановленому порядку. Рівненським міським судом 03.11.2025 було прийнято рішення у справі №569/11061/25, яке надане ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Рівненській області. Вказаним рішенням, задоволено позов ОСОБА_1 та розірвано договір оренди земельної ділянки від 27.12.2011 та додатковий договір до нього від 17.02.2012, укладені між Рівненською міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, щодо земельної ділянки площею 85 кв. м. З метою приведення у відповідність нарахувань, контролюючим органом направлено Рівненській міській раді лист щодо надання інформації про дату розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:026:0196 відповідно до рішення суду від 03.11.2025. В той же час, Управлінням земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради на лист контролюючого органу надана інформація про те, що 28.11.2025 Рівненською міською радою подано апеляційну скаргу на рішення Рівненського міського суду від 03.11.2025 у справі 569/11061/25, а тому вказане рішення законної сили не набрало. Відтак, за умови нерозірваного договору оренди земельної ділянки, в розумінні вимог п.14.1.73. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ОСОБА_1 є землекористувачем земельної ділянки кадастровий номер 5610100000:01:026:0196 і має сплачувати за неї орендну плату. 
Згідно з відзивом на первісний позов, зустрічним позовом та усними поясненнями в судовому засіданні, ОСОБА_1 свою позицію аргументує тим, що він з 2015 року не є власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці, плату за оренду якої намагається стягнути позивач. Відповідно, він, згідно чинного законодавства, не є орендарем земельної ділянки і не може ним бути, позаяк не може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно, що належить іншій особі. В силу вимог п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України землекористувачі сплачують плату за землю за фактичний період перебування землі у користуванні. Земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:026:0196 не перебуває у його фактичному користуванні, а тому він не може нести обов`язку вносити за неї орендну плату. Наголошував на численності судових спорів, як з податковим органом, так і з органом місцевого самоврядування з приводу правових підстав плати за землю на основі договору оренди земельної ділянки від 27.12.2011 та додаткового договору до нього від 17.02.2012, що на його глибоке переконання свідчить про свідоме і тривале порушення вимог чинного законодавства суб`єктами владних повноважень. Окремо зауважував і на тому, що податкова вимога направлялась податковим органом за попереднім місцем його проживання і реєстрації, а не за дійсним, що позбавило його можливості своєчасно відреагувати на порушення своїх прав, свобод і охоронюваних законом інтересів. 
Дослідженими по справі доказами суд встановив таке.
27.12.2011 між Рівненською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди, відповідно до якого Орендодавець на підставі рішення Рівненської міської ради від 17.03.2011 №321 передає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом, сходовою кліткою та гаражем, з добудовою міні-ательє, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . 
Відповідно до п.2 даного Договору в оренду передається земельна ділянка площею 85 кв.м. за рахунок земель житлової та громадської забудови міста, кадастровий номер 5610100000:01:026:0196. 
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки зазначена в п.5 Договору і становить 114773,05 грн.
Згідно з п.9 Договору орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Рівненською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду (рішення №321 від 17.03.2011). Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 5738,65 грн., що становить 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку №04-10/61-1, виконаний управлінням Держкомзему у м.Рівному, станом на 17.03.2011.
Передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Орендар має право приступити до використання земельної ділянки, відповідно до її цільового призначення, після набрання чинності цим договором. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (пункти 18-20 Договору).
Пунктом 41 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Договором визначено, що його невід`ємною частиною є, зокрема, акт визначення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об`єкта оренди.
Акт приймання-передачі земельної ділянки сторонами складено від 17 лютого 2012 року.
Цього ж дня, договір оренди від 27.12.2011 зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.02.2012 за №561010004000293.
14.05.2012 між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки №561010004000293 від 17.02.2012, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 22954,61 грн., а розмір орендної плати в рік складає 1147,73 грн.
Додатковий договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у м.Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.07.2012 за №561010004000469.
18.12.2013 ОСОБА_1 звернувся до міського голови міста Рівне із письмовою заявою, яка зареєстрована у міськвиконкомі за вх№Д-3314/2, в якій покликався на те, що УДБ відмовило йому у наданні дозволу на добудову міні-ательє, з огляду на що просив розірвати договір оренди земельної ділянки площею 85 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2 . 
19.03.2015 між ОСОБА_1 (Дарувальник) та ОСОБА_2 (Обдаровувана) укладений Договір дарування, за умовами якого Дарувальник передає нерухоме майно у власність Обдаровуваної безплатно. 
Нерухоме майно, що відчужено за цим договором розташоване в АДРЕСА_2 . Тип об`єкта нерухомого майна, що відчужено: частина будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом та сходовою кліткою і гаражем – двокімнатна квартира, житловою площею 26,7 кв.м, загальною площею 88,7 кв.м. (пункт 3 Договору). 
Право власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на вказане нерухоме майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційний номером: 600139356101, дата реєстрації: 19.03.2015, 10:50:54.
Розташування вказаного об`єкта нерухомості на земельній ділянці площею 85 кв.м. кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, підтверджується даними Публічної кадастрової карти (https://kadastrova-karta.com/dilyanka/5610100000:01:026:0196), за відомостями якої вказана ділянка є ділянкою комунальної власності, має цільове призначення: Для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_1 з індивідуальним входом, сходовою кліткою та гаражем, з добудовою міні-ательє; Вид використання: 1.13.2; Категорія: Землі житлової та громадської забудови; Адреса: АДРЕСА_2 . 
24.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до міського голови м.Рівне із письмовою заявою, яка зареєстрована у міськвиконкомі за вх№Д-1978, в якій просив з 19.03.2015 припинити дію договору оренди земельної ділянки від 27.12.2011 по АДРЕСА_3 , у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно до іншої особи, зазначаючи реквізити договору дарування і індексний номер витягу. 
Дані про розірвання договору оренди відсутні. 
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг №2243630 від 15.01.2026) за кадастровим номером 5610100000:01:026:0196 права власності та права користування (оренди) не зареєстровані. 
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг №2243648 від 15.01.2026), у власності ОСОБА_1 , знаходиться дві земельні ділянки, площею 0,0107 га. кадастровий номер 5610100000:01:039:0311, та площею 0,0351 га, номер 5610100000:01:039:0312, що розташовані в АДРЕСА_4 , де розташований і належний йому на праві власності об`єкт нерухомого майна – квартира (КОАТУУ 56060470010041018).
Також судом встановлено, що 03.03.2025 Головним управлінням ДПС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення №6580-2407-1716-UА560604700000867 29, яким ОСОБА_1 нараховано 27539,93 грн. орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:026:0196, площею 85 кв.м. за 2025 рік.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлялось ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 та отримане адресатом 11.05.2025.
Крім того, ще 06.10.2014 Головним управлінням ДПС у Рівненській області була сформована податкова вимога форми «Ф» № 4104-25 на суму боргу з орендної плати за землю в розмірі 5513,12 грн.
Вказана вимога направлялася ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , і не була отримана адресатом, оскільки на той час він був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Окрім зазначених доказів, які безпосередньо досліджені судом, враховуються і ті обставини, які в силу вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, звільнені від доказування. 
Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі 460/9316/23, яке набрало законної сили 28.11.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/ 114461662) залишено без задоволення позов Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 41302,78 грн.; а зустрічний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області № 313832-5002-1716 від 08.05.2018, № 100740-5013-1716 від 27.03.2019, № 45916-5005-1716 від 16.04.2020, № 450174-2405-1712 від 10.07.2021, якими ОСОБА_1 нараховано орендну плату за за земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:026:0196, площею 85 кв.м. за 2018-2021 роки., в повному обсязі. В частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги форми «Ф» № 4104-25 від 06.10.2014, зустрічний позов залишено без задоволення. При цьому судом встановлено, що з 19.03.2015 ОСОБА_1 не є орендарем земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 85 кв.м, кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, а тому ним з цієї дати не має сплачуватися орендна плата за землю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2024 у справі №569/21935/23, що набрало законної сили 31.10.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/ 122268890) відмовлено у задоволенні позову Рівненської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління ДПС у Рівненській області про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати 13689,61 грн., яка виникла у періоді 2014-2015 років. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання договору оренди недійсним та стягнення матеріальної та моральної шкоди. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. 
Стаття 269 Податкового кодексу України розрізняє:
платників земельного податку, якими є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування;
платників орендної плати, якими є землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з підпунктом 270.1.2. пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єкти оподаткування орендною платою – це земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
За правилами пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. 
Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
В свою чергу, за правилами пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. 
А за вимогами абзацу першого пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
В силу вимог пункту 287.1. статі 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Статтею 120 Земельного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент укладення ОСОБА_1 договору відчуження об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці площею 85 кв.м. кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, передбачалося, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
З наведеною нормою кореспондувалася і стаття 377 Цивільного кодексу України, яка встановлювала, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.
За змістом частини третьої статті 7 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998, в редакції, яка діяла на момент укладення позивачем договору відчуження нерухомого майна, до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. 
Також за абзацом восьмим частини першої статті 31 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998, у відповідній редакції, договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Аналогічні норми містилися і містяться в статті 141 Земельного кодексу України, за пунктом "е" частини першої якої, підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. 
Таким чином право оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 85 кв.м. кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, що передана йому за договором оренди в строкове платне користування для обслуговування частини будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_6 , припинилося 19.03.2015 – з дати припинення права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, що розташований на зазначеній земельній ділянці. 
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, площею 85 кв.м. кадастровий номер 5610100000:01:026:0196, починаючи з 19.03.2015 і по даний час. 
За наведеного податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області №6580-2407-1716-UА56060470000086729 від 03.03.2025, яким ОСОБА_1 нараховано 27539,93 грн. орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 5610100000:01:026:0196, площею 85 кв.м. за 2025 рік є протиправним. Зазначене рішення також не відповідає, встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України вимогам обґрунтованості, добросовісності та розсудливості. 
Позиція суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, наведеним у постановах від 07 липня 2015 року в справі № 21-775а15, від 02 грудня 2015 року в справі №21-3517а15, від 08 червня 2016 року по справі № 21-804а16, від 12 вересня 2017 року по справі № 21-3078а16, що також підтримані Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року в справі № 825/308/17, від 19 червня 2018 року в справі № 822/2696/17, від 18 квітня 2019 року в справі № 807/292/18, від 17 грудня 2019 року в справі № 804/4739/16, від 27 січня 2020 року в справі №804/886/18, від 05 лютого 2021 року в справі № 826/16051/16, від 12 березня 2021 року в справі № 826/10421/16, від 07.12.2021 у справі №826/18126/16, які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язкові для врахування судом першої інстанції.
У постанові від 15.08.2023 по справі №803/850/17 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Верховним Судом наголошено на тому, що орендна плата є платежем за фактичне використання земельної ділянки, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності землекористувача і основною умовою для сплати земельного податку є саме факт володіння нерухомим майном та фактичне використання земельної ділянки, на якій воно знаходиться, а не факт укладення та/або реєстрації договору оренди земельної ділянки. 
У постанові від 13.04.2023 по справі №160/9422/20, Верховний Суд вказав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» №1702-VI від 05.11.2009 внесено ряд уточнюючих змін, зокрема до Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», якими вдосконалено регулювання порядку переходу права користування земельною ділянкою у разі переходу до іншої особи права власності на розташоване на ній нерухоме майно. Відповідно до цього, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону. 
Покликання податкового органу на те, що договір оренди земельної ділянки, на якій розташований відчужений ОСОБА_1 об`єкт нерухомості, є дійсним, як на підставу для продовження обов`язку позивача по сплаті орендної плати за таку земельну ділянку, суд вважає необґрунтованим, оскільки це суперечить наведеним вище висновкам суду та правовим позиціям Верховного Суду. 
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач за зустрічним позовом не виконав покладений на нього обов`язок та не довів правомірність свого рішення, та не спростував тверджень позивача за зустрічним позовом про порушення його прав та інтересів. В той же час, зустрічний позов суд уважає обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому він, на відміну від первісного позову, підлягає до задоволення. 
Підстави для відшкодування судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, позаяк ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу Закону, а доказів понесення інших судових витрат не подавав. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

В позові Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 27539,93 грн. відмовити повністю.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №6580-2407-1716-UА56060470000086729 від 03.03.2025.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - за первісним позовом, відповідач за зустрічним - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 
Відповідач - за первісним позовом, позивач за зустрічним - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Повний текст рішення складений 16 січня 2026 року

Суддя       Н.В. Друзенко