ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2025 р.                              Справа№ 910/14014/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Алданової  С.О. 
 
за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився 
від відповідача:    Іздебська У.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Олексюка Андрія Руслановича
на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2025, повний текст якого складено та підписано 14.05.2025       
у справі № 910/14014/24 (суддя   Підченко Ю.О.)
за позовом   Фізичної особи-підприємця Олексюка Андрія Руслановича
до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання протиправним та скасування рішення
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог

14.11.2024 Фізична особа-підприємець Олексюк Андрій Русланович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.09.2023 № 60/116-р/к по справі № 287/60/66-рп/к.23, яке ухвалено за результатами встановлення в діях позивача антиконкурентних узгоджених дій з ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах закупівлі «Сонячна енергія»  та «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії», яка проводилась Поліським природним заповідником.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:
- наявність між суб`єктами господарювання відносин контролю є тією обставиною, яка виключає наявність між ними антиконкурентних узгоджених дій. На думку позивача з цього випливає, що кваліфікація узгоджених дій між афілійованими особами як антиконкурентних є неправильним застосуванням норм матеріального права;
- в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які вказівки про дослідження відповідачем обставин, пов`язаних з формуванням розрахунку цінової складової пропозицій, зроблених кожним з учасників на предмет їх економічного походження, а також відсутні вказівки про дослідження питань статутної діяльності учасників стосовно потенційної можливості реального виконання кожним з них зроблених ними пропозицій;
- результат торгів залежить саме від якості пропозиції та її вартості, що власне і складає суть пропозиції, а саме суть конкурсної пропозиції в першу чергу повинна бути досліджена відповідачем;
- відповідачем не надано доказів наявності антиконкурентних узгоджених дій, які могли б мати негативний вплив на стан конкуренції у виді настання певних негативних наслідків по відношенню до інших суб`єктів господарювання;
- оскаржуване рішення не вручене відповідачем позивачу у спосіб, передбачений вищезазначеними нормами Закону, а про його існування позивач дізнався лише після ознайомлення його представника з матеріалами справи №906/702/24 (клопотання подано до суду 13.08.2024 р.).
Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав норми статей ст. 1, 5, 6, 50, 56, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», п. 20 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі». 

Короткий зміст заперечень відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що встановлення антиконкурентних узгоджених дій позивача  з ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурах закупівлі «Сонячна енергія»  та «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії», яка проводилась Поліським природним заповідником здійснено Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі належних та допустимих доказів. Оскаржені рішення відповідають вимогам чинного законодавства, як в частині встановлення обставин судом, так і застосування матеріального та процесуального права. 

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується  

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 у справі №910/14014/24    у задоволенні позову відмовлено.
Рішення, з посиланням на статті 51, 80, 90, 91, 96   ЦК України, статті 1, 5 Закону України «Про публічні закупівлі», статті 1, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» мотивовано тим, що Комітет цілком обґрунтовано, в межах розгляду антимонопольної справи, за результатом повного, об`єктивного та всебічного розгляду та розслідування, були встановлені та доведені факти, які у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) ПП «Корпорація Радіан» та ФОП Олексюк А.Р. своєї поведінки при підготовці до участі та участі у Процедурі закупівлі - 1, зокрема суд встановив:
- наявність відносин контролю між відповідачами;
- підписання документів обох відповідачів одним керівником;
- використання обома відповідачами одного і того ж номеру телефону; 
- використання обома відповідачами однієї ІР-адреси для заходження в аукціон, яка належала одному з відповідачів (ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН»); 
- використання обома відповідачами однієї ІР-адреси для здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк», яка належала ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН»;
- синхронність дій відповідачів у часі під час здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк».
З огляду на підтвердження таких обставин доказами в антимонопольній справі, останні свідчать про узгодження (координацію) учасниками своєї поведінки при підготовці до участі та участі в торгах, зокрема, свідчать про вчинення відповідного порушення - антиконкурентні узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів Аукціону.
Також суд виснував, що позивачем не дотримано встановленого законом порядку оскарження Рішення № 60/116-р/к у встановлений Законом строк. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів   

Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга, з посиланням на ст.ст.1, 5, 6, 50 ч.1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (Закон № 2210) обґрунтована тим, що судове прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
А саме апелянт посилається на те, що:
- суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо не дотримання позивачем встановленого Законом порядку оскарження рішення Територіального відділення;
- суд помилково застосував положення матеріального права, оскільки у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», поняття «афілійованих осіб», «Суб`єктів господарювання» та «відносин правомірного корпоративного контролю» не можуть бути використані при розгляді спірної ситуації, оскільки обмежені використанням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та «Про захист економічної конкуренції». Апелянт вважає, що  такий підхід до використання та застосування діючого законодавства України при розгляді спірних правовідносин помилковим, оскільки він не враховує усіх фактичних обставин справи та звужує право реалізації Позивачем на свій захист усіх чинних засобів доказування, визначених у Законах та інших підзаконних нормативних актах України. Наявність між суб`єктами господарювання відносин правомірного корпоративного   контролю є тією обставиною, яка виключає наявність між ними антиконкурентних узгоджених дій;
- посилаючись на судову практику Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 у справі №910/17891/19 апелянт зазначає, що відносини контролю в розумінні статті 1 Закону № 2210 мають бути саме з боку члена (членів) групи над іншими (іншим) її членами, а правомірний (зокрема корпоративний) контроль перебуває поза межами застосування відповідальності, передбаченої Законом № 2210;
- кваліфікація узгоджених дій між афілійованими особами як антиконкурентних є неправильним застосуванням норм матеріального права;
- апелянт вважає, що за відсутності проведеного відповідачем аналізу кожної з конкурсних пропозицій Позивача та ФОП Олексюка А.Р. не може вважатись достатніми доказами узгодженості дій використання одного і того ж номеру телефону; однієї і тієї ж ІР-адреси; синхронність дій у часі під час керування своїми банківськими рахунками тощо;
- закупівля за предметом «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії», ідентифікатор в системі UA-2022-07-28-006185-а проходила без участі Підприємства, оскільки тендерна пропозиція ПП «Корпорація Радіан» була відхилена Замовником як така, що не відповідає умовам тендерної документації. За таких обставин скаржник об`єктивно не міг спотворити будь-яким чином результати торгів, що звільняє його від відповідальності за порушення, визначені в оскаржуваному рішенні.

Короткий зміст правової позиції  щодо апеляційної скарги відповідача

Комітет з апеляційною скаргою не погодився, та у судовому засіданні зазначив, що:
- оскаржуване судове рішення є обґрунтованим, законним та прийнятим з урахуванням фактично встановлених і доведених обставин справи, а також відповідно до чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства;
- щодо вручення копії рішення позивачу в оскаржуваному рішенні, місцевий суд вірно оцінив докази,   щодо належного   вручення Відділенням копії оскарженого Рішення Комітету;
- щодо відносин контролю, апелянт визнає факт наявності відносин контролю між ПП «Корпорація Радіан» та ФОП Олексюком А.Р. і відповідно визнає факт вчинення останніми правопорушення, передбаченого п. 1 статті 50 Закону № 2210;
- апелянт не врахував, що для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків  такого порушення;
- апелянт жодним чином не доводить ті обставини на які посилається та про які вказує, що робить його доводи  декларативними та такими, що не можуть бути прийняті судом з огляду на їх необґрунтованість.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної    скарги   по суті
            
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14014/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.
09.06.2025 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Олексюка Андрія Руслановича на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 у справі №910/14014/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 11.08.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 04.08.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 04.08.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 10.11.2025.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 10.11.2025 заперечив проти доводів апелянта та просив  відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
В судове засідання 05.11.2025 представник позивача  не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку. 

Розгляд клопотань та заяв учасників справи
          
В судовому засіданні 13.10.2025 відповідач просив поновити йому строку на подання відзиву. 
Протокольною ухвалою суду від 13.10.2025, зважаючи на те, що відповідачем не було надано суду доказів поважності пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення стоку на подання відзиву на апеляційну скаргу на підставі ст. 119 ГПК України. 
04.11.2025 відповідач подав додаткові пояснення, в яких він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Дослідивши подані відповідачем додаткові пояснення, колегією суддів встановлено, що фактично вони за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу.
В контексті викладеного колегія враховує, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження. При цьому, вказаною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву не пізніше 04.08.2025. 
Відповідач подав свої додаткові пояснення 04.11.2025 з пропуском цього строку. 
Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Отже, колегія суддів дійшла висновку залишити без розгляду додаткові пояснення відповідача від 04.11.2025, оскільки їх подано після закінчення строку, встановленого в ухвалі суду від 16.06.2025.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України    та ч. 1    ст. 74 ГПК України       визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції,  обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків.      
             
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції       

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини.
Адміністративна колегія Північного Міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи № 287/60/66-рп/к.23 про порушення ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» та ФОП Олексюком А.Р. (далі разом - учасники, відповідачі) законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та подання Шостого відділу досліджень і розслідувань від 16.08.2023 № 60-03/183п, прийняла рішення від 20.09.2023 № 60/116-р/к (далі також - Рішення № 60/116-р/к) відповідно до якого вирішено:
1) Визнати, що Приватне підприємство «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН та ФОП Олексюк А.Р. вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі «Сонячна енергія» за кодом CPV за ДК 021:021:2015-09330000-1», яка проводилась Поліським природним заповідником, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2022-07-14-003419-а (далі також - Процедура закупівлі-1).
2) За порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» штраф у розмірі 68    000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.
3) За порушення, яке викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на ФОП Олексюка А.Р. штраф у розмірі 68    000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.
4) Визнати, що ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН та ФОП Олексюк А.Р. вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пун антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі ктом частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час участі у процедурі закупівлі «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії», яка проводилась Поліським природним заповідником, ідентифікатор закупівлі в системі - UA-2022-07-28-006185-а (далі також - Процедура закупівлі-2).
5) За порушення, яке викладене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» штраф у розмірі 68    000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.
6) За порушення, яке викладене в пункті 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на ФОП Олексюка А.Р. штраф у розмірі 68    000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.
Позивач, не погоджуючись з цим рішенням, оскаржив його у судовому порядку посилаючись на те, що не вчиняв порушень  чинного законодавства про захист економічної конкуренції  у вигляді антиконкурентних узгоджених дій. Вважає що його дії неправильно кваліфіковані як порушення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 

За результатами апеляційного перегляду справи колегія не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке. 

Щодо відносин контролю та вчинення антиконкурентних узгоджених дій

З урахуванням конкретних обставин справи, що розглядається та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія вважає помилковими посилання апелянта на те, що наявність між суб`єктами господарювання відносин контролю є тією обставиною, яка виключає наявність між ними антиконкурентних узгоджених дій. 
Так, частиною 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
З урахуванням приписів частини 4 статті 6 названого Закону для кваліфікації дій (бездіяльності) суб`єктів господарювання на ринку товарів, як антиконкурентних узгоджених дій, у вигляді спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (і які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції) не вимагається обов`язкове встановлення та доведення факту чи фактів формального узгодження зазначених дій, в тому числі укладення відповідної угоди (угод). Це порушення установлюється за результатами такого аналізу органом Антимонопольного комітету України ситуації на ринку товару, який:
- свідчить про погодженість конкурентної поведінки суб`єктів господарювання;
- спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення зазначених дій.
Пов`язані з наведеним обставини з`ясовуються і доводяться відповідним органом Антимонопольного комітету України.
При розгляді справ цієї категорії суд має з`ясовувати, чи зазначено в рішенні органу Антимонопольного комітету України докази обмеження конкуренції внаслідок дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання або іншого негативного впливу таких дій (бездіяльності) на стан конкуренції на визначеному відповідним органом ринку, протягом певного періоду часу, чи досліджено в такому рішенні динаміку цін, обставини і мотиви їх підвищення або зниження, обґрунтованість зміни цін, співвідношення дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання з поведінкою інших учасників товарного ринку, в тому числі й тих, що не притягалися до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, витрати суб`єкта господарювання, які впливають на вартість товару, тощо.
При цьому, саме орган Антимонопольного комітету України має довести безпідставність посилання заінтересованої особи на інші чинники, що можуть позначатися на поведінці суб`єкта господарювання (зокрема, на специфіку відповідного товарного ринку; тривалість та вартість зберігання товару; час та вартість доставки; витрати на реалізацію товару тощо).
Крім того, у вирішенні спорів, пов`язаних з оцінкою дій чи бездіяльності суб`єктів господарювання як погодженої конкурентної поведінки (стаття 5, частини перша - четверта статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), слід з`ясовувати та перевіряти належними засобами доказування фактичні обставини, пов`язані з наявністю або відсутністю безпосереднього впливу таких дій (бездіяльності), - наприклад, укладання угоди або прийняття рішення в будь-якій формі, - на умови виробництва, придбання чи реалізації певного товару, в тому числі на такі параметри ринку, як можливі обсяги реалізації, загальний рівень цін на ринку тощо.
Стаття 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі також - Закон № 2210) розмежовує види антиконкурентних узгоджений дій, зокрема: спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів та вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.
При кваліфікації дій суб`єктів господарювання за пунктом 4 частини другої статті 6 Закону - антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, узгодженість дій (поведінки) полягає саме в обміні інформацією, заміні конкуренції між учасниками торгів на координацію, в результаті чого усувається конкуренція між ними та спотворюється основний принцип торгів - здійснення конкурентного відбору учасників.
З цього приводу суд першої інстанції правильно послався на правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 924/552/19, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19.
Змагальність продавців - учасників конкурентних процедур, ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибір переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.
Отже, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції.
Сама узгоджена поведінка учасників конкурсу, торгів (тендеру) не відповідає суті конкурсу, відповідно, в даному випадку негативним наслідком є сам факт спотворення результатів тендеру (через узгодження поведінки учасниками).
Також суд першої інстанції правильно врахував правові висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 04.02.2021 року у справі № 910/17126/19, від 06.07.2023 у справі № 910/2025/20, від 02.06.2022 у справі № 910/267/20. 
Зокрема Верховний Суд виснував, що Закон не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому, питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
У справі що розглядається № 910/14014/24, за результатами перевірки та встановлення обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що  суд першої інстанції правильно встановив обставини справи на підставі саме сукупності належних та допустимих доказів, які свідчать про вчинення апелянтом порушення, які обґрунтовано визначені  підставою для прийняття Рішення № 60/116-р/к.
Економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
Антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.
В межах розгляду антимонопольної справи, за результатом повного, об`єктивного та всебічного розгляду та розслідування, були встановлені та доведені факти, які у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) ПП «Корпорація Радіан» та ФОП Олексюк А.Р. своєї поведінки при підготовці до участі та участі у Процедурі закупівлі - 1, зокрема:
- наявність відносин контролю між ФОП Олексюк А.Р. та ПП «Корпорація Радіан»;
- підписання документів обох цих учасників торгів одним керівником;
- використання обома учасниками одного і того ж номеру телефону; 
- використання обома учасниками однієї ІР-адреси для заходження в аукціон, яка належала одному з учасників торгів (ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН»); 
- використання обома відповідачами однієї ІР-адреси для здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк», яка належала ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН»;
- синхронність дій учасників торгів у часі під час здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк».
Щодо Процедури закупівлі - 2:
- наявність відносин контролю між ФОП Олексюк А.Р. та ПП «Корпорація Радіан»;
- підписання документів обох цих учасників одним керівником;
- використання обома учасниками одного і того ж номеру телефону;
- використання обома учасниками однієї ІР-адреси для здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк», з якої ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» подавало фінансову звітність, та яка належала останньому; 
- синхронність дій цих учасників у часі під час здійснення керування своїми банківськими рахунками за допомогою системи «Клієнт-Банк.
З огляду на підтвердження таких обставин доказами в антимонопольній справі, останні свідчать про узгодження (координацію) учасниками своєї поведінки при підготовці до участі та участі в торгах, зокрема, свідчать про вчинення відповідного порушення - антиконкурентні узгоджені дії, що стосуються спотворення результатів Аукціону.
В цьому контексті суд першої інстанції у своєму рішенні цілком обґрунтовано, враховуючи практику Верховного Суду, викладену у постанові   від 02.06.2022 у справі  №910/267/20) зазначив, що «…сама по собі відповідність дій суб`єктів господарювання цивільному, господарському законодавству не може автоматично свідчити про дотримання ними норм та вимог антимонопольного законодавства…». 
Згідно з витягом з ЄДР від 20.06.2023 № 571290518493, з липня 2022 року, в тому числі у період проведення Процедури закупівлі-1, одним із засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників із часткою у статутному капіталі 50 % і керівником ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» був ФОП Олексюк А.Р. Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що  ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» та ФОП Олексюк А.Р. пов`язані відносинами контролю у розумінні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки апелянт - ФОП Олексюк А.Р., будучи одним із засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників та керівником ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» мав вирішальний вплив на обох учасників.
За результатами аналізу документів, розміщеними учасниками для участі у Процедурі закупівлі-2 було встановлено, що документи обох учасників, в тому числі документ «Пропозиція», яка містить інформацію щодо ціни пропозиції, підписані керівником ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» та ФОП Олексюк А.Р. та з накладанням КЕП, власником (підписувачем) якого є ФОП Олексюк А.Р. Отже, ФОП Олексюк А.Р. був обізнаний щодо цінових пропозицій обох учасників.
Також є правильним, та таким, що підтверджений матеріалами справи  висновок  суду першої інстанції про те, що у процедурах зазначених закупівель, фактично, ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» та ФОП Олексюк А.Р. виступали як дві окремо визначені особи - юридична особа та фізична особа-підприємець, однак діяльність яких фактично координується однією фізичною особою - одним з них, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність конкуренції та змагальності між такими особами під час участі у процедурах закупівель з урахуванням встановлених Комітетом  обставин, що прямо суперечить меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам здійснення публічних закупівель, зокрема, принципу добросовісної конкуренції серед учасників (пункт 1 статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Пов`язаність суб`єктів господарювання, які брали участь у торгах надавала їм можливість обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність. Встановлені в антимонопольній справі обставини виключають змагальність суб`єктів господарювання (відповідачів в антимонопольній справі) між собою та їх самостійну діяльність, узгодження своїх дій, яка свідчить про відсутність конкуренції між ними, що призвело до спотворення результатів торгів.
Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
Близька за змістом правова позиція є сталою та послідовною і висловлена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 13.03.2018 зі справи №924/381/17, від 12.06.2018 зі справи №922/5616/15, від 18.10.2018 зі справи №916/3214/17, від 18.12.2018 зі справи №922/5617/15, від 05.03.2020 зі справи №924/552/19, від 11.06.2020 зі справи №910/10212/19, від 22.10.2019 зі справи №910/2988/18, від 05.08.2018 зі справи №922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи №914/1696/18, від 02.07.2020 зі справи №927/741/19, і

Щодо аналізу дій учасників процедури закупівель 

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу апелянт послався на те, що закупівля за предметом «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії», ідентифікатор в системі UA-2022-07-28-006185-а проходила без участі Підприємства, оскільки тендерна пропозиція ПП «Корпорація Радіан» була відхилена Замовником як така, що не відповідає умовам тендерної документації. За таких обставин скаржник об`єктивно не міг спотворити будь-яким чином результати торгів, що звільняє його від відповідальності за порушення, визначені в оскаржуваному рішенні.
Колегія також відхиляє цей довід апелянта з огляду на таке.
Відповідно до матеріалів справи замовником проведено процедуру електронних торгів на закупівлю за предметом «Комплект обладнання для генерації сонячної енергії» за допомогою електронної системи «Прозорро», ідентифікатор закупівлі в системі UA-2022-07-28-006185-a. Очікувана вартість 175 000,00 грн.
Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій, для участі у Процедурі закупівлі-2 свої тендерні пропозиції надали наступні суб`єкти господарювання:
- ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН». Тендерна пропозиція подана 04.08.2022 о 16:47, 16:49;
- ФОП Олексюк А.Р. Тендерна пропозиція подана 05.08.2022 о 13:24, 13:25;
- ТОВ «ЕНЕРГОСЕЙВ СІСТЕМС». Тендерна пропозиція подана 05.08.2022 о 15:15, 15:34, 15:35;
- ФОП Герасін В.В. Тендерна пропозиція подана 07.08.2022 о 14:14, 14:16.
Процедура електронних торгів розпочалася 08 серпня 2022 року об 11 год. 57 хв. та завершилася 08 серпня 2022 року о 12 год. 30 хв.
За результатами проведення електронного аукціону Учасники запропонували наступні ціни для участі у Процедурі закупівлі-2:
- ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» 174 000,00 164 950,00 5,20%;
- ФОП Олексюк А.Р. 169 000,00 155 000,00 8,28%;
- ТОВ «ЕНЕРГОСЕЙВ СІСТЕМС» 174 000,00 164 950,00 5,20%;
- ФОП Герасін В.В. 173 900,00 173 900,00 0,52%.
Тендерна пропозиція ПП «КОРПОРАЦІЯ РАДІАН» була відхилена Замовником як така, що не відповідає умовам тендерної документації. Найбільш економічно вигідною визнано тендерну пропозицію ФОП Олексюка А.Р., із яким Замовник уклав договір від 17.08.2022 № 24 на суму 155 000,00 грн без ПДВ.
Отже, хронологія зазначених подій свідчить про те, що ПП «Корпорація Радіан» приймало участь у Процедурі закупівлі-2, а саме відхилення його тендерної пропозиції є наслідком участі у Процедурі закупівлі-2.
Надаючи правову оцінку тому, чи є у такому випадку закінченим склад правопорушення, вчиненого апелянтом колегія зазначає, що для кваліфікації дій суб`єкта господарювання, як антиконкурентних узгоджених дій, не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі, відповідно, недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 915/93/18.
У свою чергу в позовній заяві ФОП Олексюк А.Р. в розумінні ГПК України належно не обґрунтовує свої позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги, оскільки в якості аргументів та доказів позивач не наводить більш вірогідних, належних, допустимих, достовірних доказів викладених обставин. Отже, твердження ФОП Олексюка А.Р. не спростовують обставини, встановлені Рішенням № 60/116-р/к по суті.

Щодо порушення строку на оскарження рішення Комітету 

В цій частині апелянт посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив, що матеріали справи не містять доказів дотримання Комітетом вимог ч.1 ст.56 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» в частині дотримання порядку виконання (особистого вручення або оприлюднення, що вважається врученням) винесеного ним Рішення №60/116-р/к, на його думку, є підставою для скасування незаконного та необґрунтованого рішення.
З матеріалів справи вбачається, що  антимонопольна справа № 287/60/66-рп/к.23 була розпочата розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 06.07.2023 № 60/66-рп/к, а за результатом її розгляду 20.09.2023 відповідачем було ухвалено  оскаржуване Рішення №60/116-р/к .
Згідно з частиною першою статті 56 Закону «Про захист економічної конкуренції»  рішення органів Комітету надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Листом Відділення від 22.09.2023 № 60-02/4036 копію Рішення № 60/116-р/к було направлено ФОП Олексюку А.Р на адресу останнього, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Корольова, буд. 4, с. Вереси, Житомирська обл., 12401.
Копію Рішення № 60/116-р/к не було вручено, що підтверджується конвертом 03035 15120737 з довідкою Ф.20 АТ «Укрпошта», який повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 2210 у разі, якщо вручити рішення, розпорядження немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місце реєстрації); відсутності посадових осіб чи повноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через 10 днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі.
На підставі зазначених вище положень Закону № 2210, інформацію про Рішення №60/116-р/к було опубліковано на сторінках газети Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» № 225 (7623) від 09 листопада 2023 року. Отже, виходячи з вимог ст. 56 вищезазначеного Закону це Рішення вважається врученим апелянту - 20.11.2023 року, оскільки 18.11.2023 та 19.11.2023 припадали на вихідні дні (субота, неділя). 
Частиною 1 статті 60 Закону № 2210 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Таким чином останнім днем строку оскарження Рішення № 60/116-р/к було 22.01.2024, оскільки 20.01.2024 та 21.01.2024 припадали на вихідні дні (субота, неділя). Позовна заява до Господарського суду міста Києва подана 14.11.2024 року (а.с. 1).
Передбачені строки оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України не можуть бути відновлені, відповідний строк є присічним, його перебіг не переривається і не зупиняється, а закінчення цього строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів, вимоги з приводу незаконності або необґрунтованості рішення заявлені після закінчення зазначеного строку не можуть братися до уваги.
У постанові від  30.11.2023  у cправі  № 922/2508/22 Верховний Суд виснував таке:
« 8.19. Стаття 60 Закону №2210-ІІІ "Оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України" визначає загальний (універсальний) порядок оскарження рішень АМК, які були прийняті Комітетом стосовно порушення економічної конкуренції.»
« 8.25. Верховний Суд неодноразово та послідовно висловлював правову позицію, зокрема, про те, що: за приписами частини першої статті 60 Закону №2210-ІІІ передбачені вказаною нормою строки оскарження рішень АМК не може бути відновлено. Зазначені строки є присічними, а закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення АМК.
8.26. Верховний Суд звертає увагу на те, що правова позиція стосовно застосування приписів частини першої статті 60 Закону №2210-ІІІ у справах про визнання недійсними рішень органів АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, є загальною (універсальною), сталою та послідовною.»
Враховуючи викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, ФОП Олексюк А.Р. подав позов з порушенням строку, встановленого статтею 60 Закону № 2210, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову про визнання недійсним Рішення № 60/116-р/к.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, отже  підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 у справі № 910/14014/24 залишити без змін. 
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано, після виходу судді Алданової С.О. з лікарняного, - 11.12.2025.  
Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                С.О. Алданова