Справа № 635/7904/18
Провадження № 1-кп/635/78/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

08 січня 2026 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката – ОСОБА_5 (на відеозв`язку)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Зідьки Зміївського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.04.2012 Лозівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбуття покарання з випробуванням строком 1 рік 2 місяці; 20.06.2014 Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням строком (строк не вказано); 18.09.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 30.01.2015 Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 08.12.2015 Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 30.11.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Харків за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі; 24.07.2019 Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; -12.01.2023 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.72-1 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненому 26.09.2023 з Харківського СІЗО по відбуттю терміну покарання; 28.10.2025 Харківським районним судом Харківської області за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією належного його майна. Відповідно до ст. 72 КК України зараховано до строку покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 19.01.2024 до 27.10.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суд визнає доведеним, що в ніч з 16.08.2018 на 17.08.2018 ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи достовірно, що господар сараю відсутній та перебуває в іншому місці, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом зламу замку на дверях потрапив до сараю, який належить ОСОБА_6 .
Після чого, перебуваючи в сараї, ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом, а саме мопедом «Хонда-Дио», синьо-білого кольору, що придбавався у 2010 році за суму 300 доларів США (на 2010 рік 9,3 грн за 1 долар США), що належить ОСОБА_6 , та вартість якого згідно судової авто - товарознавчої експертизи № 21694 від 25.09.2018 складає - 6448,01 грн.
Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з транспортним засобом та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, щодо обставин його вчинення пояснив так, як це вказано у вироку, тому суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Суд, кваліфікує дії  ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому  ОСОБА_4  покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненому.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Вивченням даних про особу обвинуваченого  ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується формально, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Вказані вище обставини та дані про особу обвинуваченого  ОСОБА_4 в сукупності та обставини вчинення злочину свідчать про підвищену суспільну небезпечність дій обвинуваченого.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого і у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України.
Суд не застосовує додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки цей вид покарання вже був призначений вироком Харківського районного суду Харківської області від 28.10.2025, яким ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна.

Інкримінований злочин, передбачений ч. 2 ст.289 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив в ніч з 16.08.2018 на 17.08.2018, тобто до постановлення попереднього вироку Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2025.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
При цьому, як роз`яснила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 25.06.2018 (справі №511/37/16-к) правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому, суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Як вбачається з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин до засудження його за попереднім вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2025, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст. 70 КК України.
За таких обставин, враховуючи вищеперелічені дані про особу винного, визнання ним вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тяжких наслідків, суд вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2025, зарахувавши йому відбуту частину покарання за попереднім вироком суду.
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також відповідає таким принципам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимність мети та невідворотність покарання.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обирався. 
Цивільні позови не заявлені.
Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи № 21694 від 25.09.2018 у сумі 1430,00 грн, які підтверджені відповідними довідками експертної установи. 
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2025, остаточно призначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією належного йому майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення даного вироку, зарахувавши у строк відбуття покарання, відбуту ним частину строку покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 25.10.2025.
Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати до строку покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 19.01.2024 до 07.01.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати у розмірі 1 430 (одну тисячу чотириста тридцять) грн. 
Речові докази – мопед «Хонда-Дио», синього кольору, вироблений із металу зі слідами горіння; документ-талон на транспортний засіб мопед «Хонда-Дио», синьо-жовтого кольору; ключ від мопеда «Хонда-Дио», чорно-сріблястого кольору, на якому маються позначення «HONDA», «С31», які згідно постанови слідчого СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про визнання речових доказів від 18.08.2018, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили – вважати повернутими законному володільцю. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя          ОСОБА_1