ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
21 січня 2026 року 	Справа № 280/732/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом - ОСОБА_1 
до - Головного управління ДПС України в Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення,- 

ВСТАНОВИВ:
31 січня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 716259-2409-0829-UA23060070000082704 від 14.08.2024 прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судовий збір у розмірі 968,96 грн, а також, інші судові витрати (на професійну правничу допомогу).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно нарахував позивачу податкове зобов`язання зі сплати орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік, тому що після переходу права власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на орендованій за договором земельній ділянці, до іншої особи позивач з 03.03.2021 вже не є орендарем земельної ділянки та не є платником орендної плати за землю з фізичних осіб. Крім того, позивач посилається на помилковість розрахунку податкового зобов`язання. З таких підстав, позивач звертається до суду з даним позовом, вважаючи, що дії контролюючого органу є протиправними.
Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/372/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.
04.02.2025 ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідачем через систему «Електронний суд» 19.02.2025 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, послався на те, що Позивач є платником орендної плати за земельну ділянку відповідно до норм п.269.1.2 ст. 269 Податкового кодексу України як землекористувач (орендар) земельної ділянки комунальної власності на умовах оренди. Відповідно до п.1 ст. 206 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (зі змінами та доповненнями) (далі – ЗКУ) - використання землі в Україні є платним. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку недопускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата для цілей розділу XII ПКУ «Податок на майно» - це обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (пп. 14.1.136 п.14.1 ст. 14 ПКУ). Платниками орендної плати є землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (пп.269.1.2 п.269.1 ст.269 ПКУ). Відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 розділу XII Кодексу (п.288.7 ст.288 ПКУ). Згідно з п.286.5 ст.286 ПКУ, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу, до 1липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку. Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5 ст.287 Кодексу). Громадянину ОСОБА_1 надано у платне строкове користування земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 для розташування кафе з літнім майданчиком, площею 0,0835 га. Між Запорізькою міською радою та гр. ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 01.08.2011, зареєстрований в Управлінні Держкомзему № 231010004000094 від 05.08.2011 терміном дії на 19 років (до 05.08.2030 року). Кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:01:014:0128. Станом на дату відповіді в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо реєстрації припинення дії вказаного договору. З даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 до 02.03.2021 належали об`єкти нежитлової нерухомості - приміщення № 2 та літній майданчик № 6 загальноюплощею 68,7 м2 та літній майданчик № 8 загальною площею 190,8 кв. м, що пунктом 39 розділу «Зміни умов договору і припинення його дії» договору оренди земельної ділянки № 231010004000094 від 05.08.2011 передбачено наступне: «Перехід прав власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи – Орендаря є підставою для змін умов або розірвання договору. Перехід права власності на об`єкти, розташовані на земельній ділянці, до іншої особи, інші обставини є підставою для змін умов, поновлення або розірвання договору оренди тільки за відсутності заборгованості зі сплати орендної плати, що підтверджено довідкою відповідної податкової інспекції міста». Також у п. 40 цього ж розділу договору зазначено, що прийняття рішення Запорізькою міською радою про припинення права оренди земельною ділянкою орендарю за його письмовою відмовою від оренди земельної ділянки або з одночасним її наданням у попередніх межах новому власник розташованих на ній будівель (споруд) є підставою для розірвання договору оренди землі з попереднім орендарем (попереднім власником споруд, будівель). Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки здійснюється за заявою орендодавця, яка складається в електронній формі, до якої додаються примірник зазначеного договору, а також засвідчені орендодавцем копії документів, що посвідчують право постійного користування, емфітевзису. На теперішній час за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та даних інформаційної бази ДПС відсутня інформація щодо проведеної реєстрації права користування земельної ділянки за адресою м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 60, площею 0,0835 га, договір оренди № 231010004000094 від 05.08.2011 є діючим. Вважає проведений розрахунок орендної плати, визначений у податковому повідомленні-рішенні, правомірним та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а також у задоволенні витрат на правничу допомогу в повному обсязі, так як заявлений представником позивача гонорар є завищеним не обґрунтованим.
Представником позивача 25.02.2025 до суду подано відповідь на відзив та вказано, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому що позивач не є орендарем земельної ділянки, не користується останньою та у нього відсутній обов`язок сплачувати податки та збори, відповідачем зворотного не доведено, а тому просить їх задовольнити.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
01.08.2011 між ОСОБА_1 (Орендар) та Запорізькою міською радою (Орендодавець) було укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець відповідно до рішення Запорізької міської ради № 59/150 від 28.02.2011 передав Орендарю земельну ділянку площею 0,0835 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для розташування кафе з літнім майданчиком строком на 19 років. Даний Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області 05.08.2011 за № 231010004000094. Копія документу містяться в матеріалах справи.
На орендованій земельній ділянці перебуває нерухоме майно, а саме приміщення № 2 та літня площадка № 6, літній майданчик № 8, що належало ОСОБА_1 на праві власності відповідно до укладених між ТОВ «Тюльпан» та ОСОБА_1 та нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 13.08.2010 № 2705 та № 2708. Копії документів містяться в матеріалах справи.
З 03.03.2021 право власності на об`єкти нерухомості, які знаходяться на орендованій за вказаним договором земельній ділянці, а саме: приміщення № 2, літня площадка № 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2244677923101) та літній майданчик № 8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2244932723101), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Інвестування» на підставі нотаріально посвідченого акту приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу та грошової оцінки нерухомого майна від 02.03.2021.Копії документів містяться в матеріалах справи.
Відповідні відомості про право власності на означені об`єкти нерухомого майна внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджено Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яким станом на дату формування 06.03.2021: дата державної реєстрації права власності 02.03.2021, власник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Інвестування», підстава - акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Приват Інвестування», номер 1466, виданий 02.03.2021. Копії документів містяться в матеріалах справи.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 29.06.20214.08.20243 було винесено на ім`я ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік № 35279-2409-0829- UA23060070000082704 на суму 115 834,34 грн., копія якого міститься в матеріалах справи.
Не погоджуючись з податковим повідомленням - рішення з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік № 35279-2409-0829-UA23060070000082704 на суму 115 834,34 грн вважаючи його прийнятими незаконно, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України. 
Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.
Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України. Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України.
Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно пп. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (пп. 270.1.2 п.270.1 ст.270 ПК України).
Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди (пп. 14.1.73 п. 14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
За правилами п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
Відповідно до п. 286.1 ст. 286 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин, підставою для нарахування земельного податку є, зокрема, дані державного земельного кадастру; дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Абзацом 1 пункту 287.1 статті 287 ПК України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з абзацом другим пункту 287.1 статті 287 ПК України у разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
За правилами ст.120 ЗК України в редакції на дату переходу права власності на об`єкти нерухомого майна від позивача до іншої особи ТОВ «Приват Інвестування» у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1).
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2).
Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України, в редакції на час винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Відповідно до ч.7 ст.120 ЗК України у випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.
Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
У відповідності до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV (в редакції станом на 03.03.2021) до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до абзацу 8 частини першої статті 31 Закону № 161-XIV договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
Суд провівши аналіз наведених правових норм в їх сукупності приходить до висновку, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, який зобов`язаний сплачувати орендну плату за земельну ділянку, що перебуває у його користуванні на підставі договору оренди. Обов`язок сплачувати орендну плату виникає у землекористувача з дня виникнення права користування земельною ділянкою.
Водночас, суд зазначає, що набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставами припинення права користування земельною ділянкою. У цілях оподаткування у власника будівлі, споруди (їх частини) з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно виникає обов`язок зі сплати податку за землю, на якій розташовані такі будівлі, споруди (їх частини). Якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, однак обов`язок зі сплати орендної плати виникне тільки на підставі укладеного договору оренди землі.
При цьому за прямою нормою закону (ст. 31 Закону № 161-XIV) договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.
При розгляді даного спору суд застосовує аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм матеріального права, яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 у справі № 826/12388/13-а, від 02.12.2015 у справі № 826/3130/15 та Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 у справі № 826/8009/16, від 16.06.2020 у справі № 826/11166/16, у постановах від 31 січня 2018 року справа № 825/308/17, від 19 червня 2018 року справа № 822/2696/17, від 17 грудня 2019 року справа № 804/4739/16, від 18.04.2019 по справі № 807/292/18, від 09 квітня 2019 року справа № 908/1194/18, від 27 лютого 2020 року справа № 804/4665/18, від 28 грудня 2021 року справа № 803/846/17, від 19 січня 2023 року справа № 803/806/17, від 14 лютого 2023 року справа № 803/847/17, від 16 травня 2023 року справа № 813/6831/14.
На підставі вище викладено,суд зауважує на тому, що позивач починаючи з 2021 року, не є землекористувачем земельної ділянки, на якій розташоване відчужене нерухоме майно і не може бути належним платником орендної плати за землю, а таким платником є фактичний власник нерухомого майна, яке знаходиться на відповідній земельній ділянці, тобто фактичний землекористувач. Відповідно, починаючи з моменту складання Акту та державної реєстрації припиняється нарахування будь-яких грошових зобов`язань за землю особі, що таке майно відчужила. А тому, відповідачем безпідставно розраховано суму податку за вищезазначеним об`єктом оподаткування.
Отже, позивач не є платником орендної плати за зазначеним об`єктом, за яким спірним податковим повідомленням-рішенням було нараховано суму грошового зобов`язання. Тому, податковим органом при формуванні податкового повідомлення-рішення порушено вимоги Податкового кодексу України.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).
З наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення позову у повному обсязі, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем понесено обґрунтовані судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду в сумі 968,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 132, 143, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до - Головного управління ДПС України в Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення- рішення - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 716259-2409-0829-UA23060070000082704 від 14.08.2024 прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 21 січня 2026 року. 

Суддя Р.В. Сацький