ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 січня 2026 року	Справа №160/12667/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,- 

УСТАНОВИВ:
01 травня 2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якій просить: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000017/2 від 03.04.2025 року.
Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що товариством з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» до Дніпровської митниці була подана митна декларація № 25UA110150004516U6, до декларації на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту. Усі розбіжності, які зазначив відповідач у спірному рішенні, не спростовують правильності визначення позивачем митної вартості отриманого ним товару за ціною договору, а також об`єктивної можливості застосування першого методу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. 
27 травня 2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника Дніпровської митниці надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27909/25), в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову. На думку відповідача документи, надані разом з митною декларацією, містили розбіжності між собою, внаслідок чого неможливо було підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 15.01.2026.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить з такого.
З матеріалів справи слідує, що з метою митного оформлення товару «пофарбована тканина полотняного переплетення, повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток (100% поліестер), не має ворсу, покриття, армування або просочення, які сприймаються неозброєним оком, ширина рулону 320см, поверхнева щільність 340г/м2 (+/-1 гр./м.кв.): арт. Soft Dimout 01 - 415,5 м.п., арт. Soft Dimout 11 - 416.0 м.п., Див. доп.», країна виробництва Китай, придбаного у рамках зовнішньоекономічного контракту від 05.04.2024 року №ARP050424 із «HANGZHOU HUANGDAOPO Textile CO., LTD.», позивач подав до Дніпровської митниці електронну митну декларацію: №25UA110150004485U1.001 від 03.04.2025 року. Згідно графи 44 декларації до декларації були додані: Контракт №ARP050424 від 05.04.2024 року; Додаткову угоду до Контракту від 01.02.2025 року №2; Комерційну пропозицію б/н від 14.12.2024 року; Комерційний інвойс №HDP-AR20241125 від 25.11.2024 року; Свіфт від 25.04.2024 року; Свіфт від 25.11.2024 року; Свіфт від 17.02.2025 року; Пакувальний лист б/н від 25.11.2024р; Договір перевезення від 11.04.2023 року №EF110423; Рахунок-фактуру від 31.03.2025 року №4254; Довідку про транспортні витрати від 04.01.2025 року; Коносамент № AMIGL240580832A від 19.12.2024року; ЦМР від 02.04.2025 року №42879; Сертифікат якості від 26.12.2024р б/н; Сертифікат про походження товару від 26.12.2024 року №24C340120280/50005; Рішення визначення коду УКТЗЕД від 24.01.2025 року №25UA11000000007-КТ; Висновок від 23.01.2025 року №1420003700-0020; Митну декларацію країни відправлення від 17.12.2024року №223120240004987426.
Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору. 
При митному оформленні вказаного товару відповідач зазначив, що надані документи містять розбіжності та не містять усіх даних, які підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару, а саме: - надані платіжні документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару; - не надання документального підтвердження транспортних витрат; - надана декларантом Комерційна пропозиція б/н від 14.12.2024 не містить обов`язкових реквізитів для формування ціни - умов поставки товару; дана комерційна пропозиція виставлена після виставленя рахунку-інвойсу від 25.11.2024 №HDP-AR20241125.
На підставі вищенаведених обставин, які відповідач кваліфікував як суттєві розбіжності та невідповідності в наданих документах, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості, відповідач витребував у позивача додаткові документи. Декларантом додаткових документів надано не було, у зв`язку з чим відповідачем прийнято оскаржене рішення, відповідно до яких митну вартість заявленого товару скориговано із застосуванням резервного методу.
Вважаючи це рішення протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом. Водночас, декларант сплатив різницю митних платежів та випустив товар у вільний обіг.
Вирішуючи спір суд виходить із того, що відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів. 
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки. 
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою та другою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Відповідно до приписів статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. 
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається встановлених статтею 64 цього Кодексу. за резервним методом відповідно до вимог, Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/ або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, такі як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини п`ятої вказаної статті Митного кодексу України митному органу, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митниці мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митницею та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний органне може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України). 
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. При цьому, згідно із норм Митного кодексу України, митницею при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному декларантом. 
Аналізуючи наведені норми у своїй сукупності суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації Наявність у митниці обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною законодавець пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, митний орган має зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Як встановлено судом під час розгляду справи, підставою для витребування додаткових документів у декларанта, став висновок митного органу щодо того, що надані під час митного оформлення товару документи мають суттєві розбіжності та невідповідності, які не дають можливості перевірити числові значення заявленої митної вартості. Зокрема, зауваження митного органу щодо невідповідності та розбіжності поданих декларантом документів висувалися як до фактурної вартості заявленого до розмитнення товару так і до транспортної складової, а саме:
- надані платіжні документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару; - не надання документального підтвердження транспортних витрат; - надана декларантом Комерційна пропозиція б/н від 14.12.2024 не містить обов`язкових реквізитів для формування ціни - умов поставки товару; дана комерційна пропозиція виставлена після виставленя рахунку-інвойсу від 25.11.2024 №HDP-AR20241125.
Стосовно посилання відповідача на те, що надані позивачем документи неможливо ідентифікувати з оцінюваною партією товару суд зазначає, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на комерційний інвойс. Отже, сама по собі відсутність у вказаному платіжному документі посилання на комерційний інвойс, за умови наявності вказівки на контракт згідно комерційного інвойсу, який оплачується та має посиланння на Контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром. 
Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019у справі №810/2784/18. 
При цьому, навіть відсутність платіжних документів про оплату поставлених товарів має наслідком відстрочку платежу, яка передбачена умовами Контракту і не може свідчити про заниження декларантом митної вартості товару. Поданий до митного оформлення товарів комерційний інвойс і є розрахунково-платіжним документом, в якому покупцю виставляються сума до сплати, та міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору, а отже ця обставина не може слугувати підставою для здійснення коригування митної вартості товару.
Відносно зауважень митного органу до транспортної складової суд зазначає таке.
Поставка товару здійснювалася на умовах FOB SHANGHAI (Інкотермс 2010).
Згідно відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування – 33972,37грн.
Правилами заповнення декларації митної вартості, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», до документів, що підтверджують митну вартість можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом до митного оформлення надано: договір перевезення від 11.04.2023року №EF110423; рахунок-фактуру від 31.03.2025 року №4254; довідку про транспортні витрати від 04.01.2025 року; коносамент від 19.12.2024 року №AMIGL240580832A; ЦМР від 02.04.2025 року № 42879.
Відповідно до рахунку-фактури від 31.03.2025 року №4254 Міжнародне морське перевезення вантажу за межами території України: Коносамент AMIGL240580832A складає 69 404,23грн; Транспортні послуги по маршруту: м. Гдиня, ПОЛЬЩА - кордон України м/п Ягодин. Автомобіль: AC5578CA/AC2717XG складає 24 712,91грн; Транспортні послуги по маршруту: м/п Ягодин, Україна - м. Дніпро Україна. Автомобіль: AC5578CA/AC2717XG 39 922,34 грн; Транспортно-експедиційні послуги на території України, включаючи експедиторську винагороду та додаткові послуги, ПДВ 20% складає 5 823,42 грн.
Таким чином транспортні витрати до кордону України склали 33972,37 грн, що і було заявлено при митному оформленні товару.
Суд відзначає, що діючим законодавством України не передбачено обов`язку у рахунку відображати всі складові вартості перевезення вантажу, зокрема, навантаження та розвантаження товару, отже ця обставина не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Крім того, транспортно- експедиторське обслуговування було погоджене тільки по території України, що жодним чином не протирічить діючому законодавству України та не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.
Водночас, діюче законодавство України також не містить вимог обов`язково у рахунку відокремлювати всі складові транспортних витрат, зокрема навантаження та розвантаження товару. Отже, ця обставина не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару. 
Отже, декларант, у відповідності до вимог ст. 53 МК України надав достатній перелік документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Саме ж неподання платіжних доручень про оплату транспортних витрат жодним чином не перешкоджає числовому визначенню транспортних витрат та не може бути підставою для коригування митної вартості товару. 
Стосовно посилання відповідача на те, що надана декларантом Комерційна пропозиція б/н від 14.12.2024 не містить обов`язкових реквізитів для формування ціни - умов поставки товарусуд зазначає, що чинним законодавством не встановлено будь-яких обов`язкових вимог щодо форми та змісту комерційної пропозиції, які можуть оформлюватись продавцем у довільній формі та на власний розсуд. 
Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено, а тих, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено. Отже, суд вважає, що на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості. 
Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а встановлені судом обставини свідчать про надання позивачем достатнього обсягу документів, необхідних для визначення митної вартості за основним методом. При цьому відповідачем не доведено обґрунтованість виникнення сумніву у заявленій позивачем митній вартості товару та не надано доказів правомірності дій при прийнятті рішення про коригування митної вартості, у тому числі у частині обґрунтованості прийнятої у цих рішеннях ціни за одиницю товару та застосування резервного методу. 
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Стосовно витрат на правничу допомогу суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), відповідно до якої суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського Суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). 
Так, надання представником позивача Сергєєва М.Ш. адвокатських послуг у суді першої інстанції при розгляді цієї справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Загальний розмір понесених витрат заявлений до стягнення складає 7000,00 грн. 
Суд вважає, що заява позивача щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 7000,00 грн. не відповідає критерію розумності та на думку суду такі витрати не співрозмірні із виконаною роботою в суді, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. відповідають критерію розумності, співрозмірні зі складністю справи, виконаною роботою адвоката, а отже витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись статтями 134, 137, 139, 248, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, буд. 1; ЄДРПОУ 38598387) до Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ЄДРПОУ 43971371) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000017/2 від 03.04.2025 року.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ПРОДАКШН» (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, Звенигородське шосе, буд. 1; ЄДРПОУ 38598387) за рахунок бюджених асигнувань Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ЄДРПОУ 43971371) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3216 ( три тисячі двісті шістнадцять) грн. 65 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі) грн. 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 15.01.2026.

Суддя О.В. Царікова