Справа № 761/31661/25
Провадження № 3/761/6504/2025

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року, суддя Шевченківського районного суду міста Києва Міхєєва Інна Миколаївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код судом не встановлено,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
11.07.2025 приблизно о 20 год. 19 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Загорівська, 4, керував автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці подіії на прилад «Drager», а також у лікаря нарколога в закладі КП «КМП КЛ «Соціотерапія», водій відмовився.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і такі дії особи кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своє вини в інкримінованому правопорушенні не визнав, та зазначив, що 11.07.2025 він мав намір перепаркувати автомобіль у подвір`ї по вул. Загорівська, 4 випадково зачепив припарковані автомобілі, у зв`язку з цим на місце події приїхали працівники поліції та почали оформлювати протокол про адміністративне правопорушення щодо дорожньо-транспортної пригоди, під час оформлення працівники полії запитали у нього чи бажає він пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водночас в цей час він сперечався з іншими водіями з якими відбулася дорожньо-транспортна пригода, і нічого не відповів на запитання працівника поліції щодо пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, водночас працівники поліції відразу склали протокол за фактом відмовим ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції не називали йому які він має ознаки сп`яніння, а також не запропонували йому після закінчення сварки з іншими водіями пройти огляд на стан сп`яніння. Вказав, що в цей день жодних алкогольних напоїв не вживав та не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння. Також зазначив, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, має ампутацію однієї ноги, а тому має нестійку ходу. Вважав, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, за ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, в тому числі й за ст. 130 КУпАП, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст. ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В Україні діє принцип презумпції невинуватості. Само по собі складення протоколу про адміністративне правопорушення, за відсутності інших даних на підтвердження наявності складу адміністративного правопорушення, не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 06.12.1998; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які б дали можливість констатувати, що його винуватість доведено поза розумним сумнівом, що, зокрема, вбачається з наступного.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 , реалізувавши своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
У відповідності до вимог частини першої ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції статті 130 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Оскільки у відповідності до приписів ст. 254 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення передбачено виключно у випадку його вчинення, уповноважена посадова особа на момент складання протоколу повинна мати в своєму розпорядженні належні та допустимі докази, визначені ст. 251 КУпАП, які беззаперечно доводять вину особи у вчиненні правопорушення.
Так, відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09.11.2015, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 №1103 (зі змінами).
Згідно вказаних нормативних документів огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до ч. 15, 16 Розділу ІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.
Так, під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 388721, 11.07.2025 приблизно о 20 год. 19 хв., ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Загорівська, 4, керував автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці подіії на прилад «Drager», а також у лікаря нарколога в закладі КП «КМП КЛ «Соціотерапія», водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Між тим із матеріалів справи вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не відмовився від проходження пройти огляд, а оскільки в момент запитання працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння він конфліктував з іншою особою, та фактично не чув запитання працівника поліції, в подальшому працівник поліції повторно не запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння коли активна фаза конфлікту закінчилася. Відповідна обставина зафіксована на відео з бодікмери.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано фактичні обставини цієї події, вбачається, що працівники патрульної поліції лише раз запитали у ОСОБА_1 чи погоджується він пройти огляд на стан сп`янінні, не отримавши будь якої відповіді від нього, оскільки він перебував у конфлікті з іншими водіями та фактично не чув запитання від працівника поліції, відразу склали такий протокол. Повторно працівники поліції у нього не запитували щодо наміру у нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо огляду на стан сп`яніння, не вчиняв жодних дій чи бездіяльності, які могли би були розцінені як відмова від проведення огляду на стан сп`яніння. Таким чином, з відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції та інших письмових матеріалів справи не вбачається відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд також звертає увагу, що висловлюючи на адресу водія вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейський повинен мати обґрунтовані підстави вважати, що у водія відповідні ознаки наявні.
Так, у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 поліцейським зазначено про те, що останній, керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода, тремтіння пальців рук.
Разом із тим, переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, спростовуються відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо виявлених ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки працівник поліції ОСОБА_1 взагалі не повідомив будь-які виявлені у нього ознаки сп`яніння. Суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 є особою з ІІ групою інвалідності, у зв`язку з ампутацією ноги, а тому має певну не стійку ходу.
Суд звертає увагу на те, що надані відеозаписи не містять будь-яких даних, які б указували на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду, яка б проявилась у його відповідних висловлюваннях, діях чи бездіяльності.
Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 252, ст. 256, 266, ст. 280, ст. 283, ст. 284, ст. 285 КУпАП, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя          І.М. Міхєєва