СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/2998/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.,
та представників сторін:
позивача – Пархоменко О.В. (в режимі відеоконференції);
відповідача – Мельник О.В., Авілова К.Є. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" (вх.№2584Х/1-43) на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 (суддя Буракова А.М., повний текст складено 10.11.2025) у справі №922/2998/25
за первісним позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Київ , 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна", м. Харків ,
про зобов`язання повернути рухоме майно та стягнення 766080,00 грн.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна", м. Харків
до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця", м. Київ , 
про стягнення 2834019,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" (відповідач за первісним позовом), згідно якої просить суд:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" рухоме майно - 6 шт. моторних колісних пар серії ДР-1 з №№ 12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763-51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А, переданих для здійснення ремонту по Акту приймання-передачі від 30.12.2018 за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 №ПЗ/НРП-181959/НЮ;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" штраф відповідно до п. 8.3. Договору про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 №ПЗ/НРП-181959/НЮ у сумі 766080,00 грн. і понесені судові витрати у сумі 11013,44 грн. 
17.09.2025 до Господарського суду Харківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" (позивач за зустрічним позовом) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" (відповідач за зустрічним позовом) з зустрічним позовом про стягнення 2834019,83 грн.
Згідно зустрічного позову Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" на свою користь вартість фактично наданих послуг за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 №ПЗ/НРП-181959/НЮ у розмірі 2679342,41 грн. та витрати на зберігання рухомого майна – 6 шт. моторних колісних пар серії ДР-1 з №№ 12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763- 51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А та комплектуючих у розмірі 154677,42 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25 первісний позов задоволено.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" (61046, м. Харків, пр. Олександрівський, буд. 2А, код ЄДРПОУ 40602601) повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" (01032, м. Київ, площа Вокзальна, 1, код ЄДРПОУ ВП 45246390) рухоме майно - 6 шт. моторних колісних пар серії ДР-1 з №№ 12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763-51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А, переданих для здійснення ремонту по Акту приймання-передачі від 30.12.2018 за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" (61046, м. Харків, пр. Олександрівський, буд. 2А, код ЄДРПОУ 40602601) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ 40075815) в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" (01032, м. Київ, площа Вокзальна, 1, код ЄДРПОУ ВП 45246390) штраф відповідно до п. 8.3. Договору про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ у сумі 766080,00 грн. та 11013,44 грн. судового збору.
В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.
Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" з рішенням суду першої інстанції не погодилось, звернулось до Східного апеляційного господарського суду 04.12.2025 з апеляційною скаргою, в якій просить суд:
1. Скасувати рішення Господарського суду Харківської області у справі Nє922/2998/25 від 06.11.2025 р, яким позовні вимоги за первісним позовом АІ “Українська залізниця” до ТОВ “РВЗ Україна” про повернення майна та стягнення штрафу у сумі 766080,00 грн. задоволено у повному обсязі, та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ТОВ “РВЗ Україна” до АТ“Українська залізниця” про вартості фактично наданих послуг стягнення у сумі 2 834 019,83 грн., у повному обсязі.
2. Ухвалити нове рішення у справі Nє922/2998/25, яким відмовити у задоволені позовних вимоги за первісним позовом АІ “Українська залізниця” до ТОВ “РВ3 Україна” про повернення майна та стягнення штрафу у сумі 766 080,00 грн. у повному обсязі, та задовольнити зустрічну позовну заяву ТОВ “РВ3 Україна” до АТ “Українська залізниця” про вартості фактично наданих послуг стягнення у сумі 2 834 019,83 грн. у повному обсязі.
3. Судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що через недобросовісну та протиправну поведінку Позивача за первісним позовом не була досягнення мета тендерної процедури - виконання умов Договору з надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018. Тобто, ТОВ «РВ3 Україна» як переможець торгів, було протиправно позбавлений того, на що він правомірно розраховував у разі належного укладення та виконання договору АТ «Українська залізниця», а саме, на своєчасне надання послуг з ремонту обладнання та отримання прибутку за наслідками постачання відповідачу електроенергії.
Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано доводів ТОВ "РВЗ Україна" на несприяння виконавцем у виконані договору на залучення субпідрядників до виконання зобов`язання за Договором, оскільки в матеріалах справи наявні всі можливі та допустимі докази прострочення АТ «Українська залізниця» у розумінні ст. 613 ЦК України, що мало наслідком унеможливлення виконання ТОВ «РВЗ Україна» робіт за Договором поточного ремонту, а отже нарахування штрафу відповідно до п. 8.3 Договору у сумі 766 000,00 грн є безпідставним та не обґрунтованим.
Вважає, що судом залишено поза увагою вжиті сторонами заходи для його виконання у їх сукупності при вирішенні спору, зокрема щодо не належного та не своєчасного виконання договору зі сторони АТ «Українська залізниця», що унеможливило надання виконавцем послуг за Договором, що призвело до неправильно вирішення справи.
Відповідач за первісним позовом виконав вимоги чинного законодавства щодо повідомлення Замовника про притримання, а отже АТ «Українська залізниця» була належним чином та своєчасно попереджена про притримання майна та придбаних комплектуючих до моменту здійснення оплати за фактично надань послуги.
Вважає безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства України твердження суду першої інстанції, що Виконавець не повідомив негайно Замовника про притримання і конкретно не зазначив у своїх вказаних у зустрічній позовній заяві листах про використання Виконавцем саме права на притримання з посиланням на норму Закону.
Зазначає про недоведеність Позивачем за первісним позовом факту порушення його прав або охоронюваних законом інтересів, а також відсутністю в матеріалах справи доказів, які підтверджують виконання та надання послуг з ремонту колісних пар (рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції, та інші розрахунки) згідно з Договором, та підтверджуючи документи вартості нових запасних частин і матеріалів, які були використані для ремонту редукторних вузлів до даних колісних пар.
Щодо зустрічного позову зазначає, що послуги є прийнятими АТ «Українська залізниця» за Актом приймання наданих послуг за №1 від 05.05.2020 року. Отже вартість фактично наданих послуг у розмірі 2 679 342,41 грн підлягає оплаті, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення зустрічного позову, щодо стягнення вартості фактично наданих послуг є безпідставним, не обґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню. 
При цьому відсутність факту підписання АТ «Українська залізниця» Акту приймання наданих послуг за №1 від 05.05.2020 року, що є первинним бухгалтерським документом та підтверджує факт надання послуг, за відсутності мотивованої відмови від його підписання не свідчить про невідповідність наданих послуг змісту господарської операції, обсягам чи якості наданих послуг за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018, оскільки в цьому випадку прерогативою є саме факт дійсного виконання надання послуг.
Щодо відшкодування витрат на зберігання майна зазначає, що саме з 05.05.2020 , після направлення Замовнику листа №150 від 05.05.2020 р., ТОВ «РВЗ Україна» скористалось своїм правом на притримання майна, а не з дати укладання договору, як зазначає суд першої інстанції.
Посилається на те, що неналежне виконання АТ «Українська залізниця» своїх зобов`язань за договором з оплати фактично наданих послуг призвело до витрат на зберігання майна Замовника та придбаних запасних частин розмірі 154 677,42 грн.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 справу №922/2998/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у справі №922/2998/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у належному розмірі.
Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 09.12.2025 (вх.№14381 від 12.12.2025). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №314 від 12.12.2025 на суму 4130,65 грн. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" на рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2998/25. Встановлено строк позивачу за первісним позовом для подання відзиву на апеляційну скаргу. Призначено справу до розгляду на "21" січня 2026 р. о 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
19.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2998/25.
30.12.2025 від АТ "Українська залізниця" через підсистему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14971), в якому воно просить суд залишити рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РВЗ Україна» без задоволення.
Зазначає, що у встановлений Договором і Додатковою угодою №1 до Договору строк до 30.06.2019 Виконавець фактично не виконав у повному обсязі свої зобов`язання по наданню послуг з ремонту переданих 6 шт. колісних пар і до даного часу не повернув Замовнику це майно. Замовник неодноразово усно та письмово звертався до Виконавця з вимогами про повернення обладнання - 6 шт. моторних колісних пар з редуктором дизель-поїзда ДР1А, переданого йому в ремонт, і сплату штрафу в сумі 766 080,00 грн за невиконання у встановлений Договором строк послуг з поточного ремонту лінійного обладнання. Але ці вимоги Замовника не були виконані Виконавцем.
Щодо зустрічного позову не погоджується з твердженням апелянта про те, що Актом огляду обладнання від 16.01.2020 року, складений та підписаний представниками Замовника та Виконавця, підтверджується факт часткового надання ТОВ «РВЗ Україна» послуг з поточного ремонту лінійного обладнання за договором №ПЗ/НПР-181959/НЮ від 30.18.2018 року. Факт часткового надання ТОВ «РВЗ Україна» послуг з поточного ремонту лінійного обладнання повинен підтверджуватися первинними документами про фактичне виконання та надання Виконавцем послуг з ремонту колісних пар (рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції та інші розрахунки) і про вартість нових запасних частин і матеріалів, які були використані для ремонту редукторних вузлів до даних колісних пар. Але таких документів не додано до поданої до суду зустрічної позовної заяви і не було надано раніше Виконавцем Замовнику за Договором №ПЗ/НПР-181959/НЮ від 30.18.2018.
Від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" адвоката Пархоменко Олександра Володимировича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№ 565 від 14.01.2026). Ухвалою суду від 14.01.2026 вказане клопотання задоволено судом.
В судове засідання 21.01.2026 з`явились представники відповідача, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Присутній також в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх в судовому засіданні уповноважених представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2018 року між Акціонерним товариством “Українська залізниця (Замовник, АТ “Укрзалізниця”) і Товариством з обмеженою відповідальністю “РВЗ Україна” (Виконавець, ТОВ “РВЗ Україна”) було укладено Договір про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ (надалі - Договір).
Згідно з п. 1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується виконати поточний ремонт лінійного обладнання у відповідності обсягів згідно Додатку №1 “Обсяги та вартість Послуг, який є невід`ємною частиною Договору, згідно з “Інструкцією з формування, ремонту та утримання колісних пар тягового рухомого складу залізниць України колії 1520 мм ВНД 32.0.07.001-2001”, діючої на час ремонту.
Відповідно до Додатку №1 до Договору предметом послуг є ремонт 6 шт. колісних пар ДР-1 на загальну суму 3830400,00 грн. з ПДВ.
У відповідності до п. 1.3. Договору послуги надаються для потреб виробничого підрозділу моторвагонне депо Чернігів регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця”.
Згідно первісного позову позивач за первісним позовом вказує, що 01.08.2024 за рішенням юридичної особи АТ “Укрзалізниця” - власника майна виробничий структурний підрозділ моторвагонне депо Чернігів і все його майно було передано в підпорядкування до філії “Приміська пасажирська компанія” АТ “Укрзалізниця”.
30.12.2018 між Замовником і Виконавцем укладено Додаткову угоду №1 до Договору, згідно якої були внесені відповідні зміни до Договору.
Так, судом встановлено, що згідно п. 4.5. Договору термін надання послуг було визначено до 30 червня 2019 року. Згідно п. 10.1. даний Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє до 30.06.2019 року (включно), в частині розрахунку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
30.12.2018 у відповідності з Договором Замовник передав Виконавцю для здійснення ремонту 6 шт. колісних пар серії ДР-1 з №№ 12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763-51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А, про що складений відповідний Акт приймання-передачі від 30.12.2018, підписаний представниками Замовника та Виконавця і затверджений керівниками Замовника та Виконавця.
Згідно довідки виробничого структурного підрозділу моторвагонне депо Чернігів філії “Приміська пасажирська компанія” АТ “Укрзалізниця” від 18.01.2025 № 51 загальна вартість переданих в ремонт колісних пар складає суму 151707,00 грн.
Згідно з п.п. 7.3.1, 7.3.2 Договору Виконавець зобов`язувався забезпечити виконання послуг у строки, встановлені цим Договором, і надати послуги, якість яких відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього Договору.
Пунктом 7.2.1. Договору було передбачено, що Замовник має право розірвати договір в односторонньому поряд попередивши про це Виконавця за 10 (десять) календарних днів та сплативши Виконавцю вартість фактично наданих послуг.
У відповідності до п. 8.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним Договором винна Сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим Договором.
Відповідно до п. 8.3. Договору за невиконання обсягів наданих послуг, що зазначені в Додатку №1 та в строки, передбачені п. 4.5. Договору, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% від вартості ненаданих послуг.
Пунктом 14.8. Договору було передбачено, що жодна з сторін договору не має права передавати свої права та обов`язки за цим договором третій стороні без письмової згоди іншої Сторони.
Позивач за первісним позовом згідно первісного позову вказує, що враховуючи те, що у встановлений Договором і Додатковою угодою №1 до Договору строк до 30.06.2019 Виконавець фактично не виконав у повному обсязі свої зобов`язання по наданню послуг з ремонту переданих 6 шт. колісних пар і до даного часу не повернув Замовнику це майно, у Замовника є підстави для звернення до Виконавця про зобов`язання повернути Замовнику рухоме майно та застосування до Виконавця штрафних санкцій.
З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2025 позивач за первісним позовом направив відповідачу за первісним позовом претензію № ППК-10/319 від 22.01.2025 про повернення обладнання - 6 шт. колісних пар ДР-1 з редуктором дизель-поїзда ДР1А, переданих з АТ “Укрзалізниця” до ТОВ “РВЗ Україна” для здійснення ремонту по Акту приймання-передачі від 30.12.2018 за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ, і сплату відповідно до п. 8.3 Договору штрафу в сумі 766080,00 грн.
Позивач за зустрічним позовом згідно зустрічного позову вказує, що 25.04.2019 року, після здійснення моніторингу процедури закупівлі відритих торгів №UA-2018-10-26-001341-c Державної аудиторської служби України було складено висновок щодо нікчемності договору № ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018 року про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання, та зобов`язано Замовника усунути порушення у сфері публічних закупівель. На підставі вказаного висновку Замовником було прийнято рішення про розірвання договору від 30.12.2018 р. за № НЗТ-4/378. Актом огляду обладнання від 16.01.2020 року, складеним та підписаним представниками Замовника та Виконавця, підтверджується факт часткового надання ТОВ “РВЗ Україна” послуг з поточного ремонту лінійного обладнання за договором №ПЗ/НПР-181959/НЮ від 30.18.2018 року. Також, позивач за зустрічним позовом зазначає, що АТ “Українська залізниця” зобов`язано відшкодувати ТОВ “РВЗ Україна” витрати на зберігання рухомого майна - 6 шт. моторних колісних пар серії ДР-1 з №№12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763-51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А та комплектуючих, станом на дату подання позову у розмірі 154677,42 грн. за період з 05.05.2020 р. по 16.09.2025 р.
З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2019 Замовник листом № 781 від 11.05.2019 звернувся до ТОВ “РВЗ Україна” з проектом додаткової угоди №2 про розірвання договору.
11.06.2019 Замовник повторно звернувся до Виконавця з листом за №НЗТ-4/378, відповідно до якого просив підписати додаткову угоду № 2 про розірвання договору, або в противному випадку, згідно п. 7.2.1 Договору, АТ “Українська залізниця” буде змушено розірвати Договір в односторонньому порядку.
20.06.2019 Виконавець листом за № 72 від 20.06.2019 надав відповідь на лист за №НЗТ-4/378 від 11.06.2019, в якому повідомив, що погоджується розірвати договір №ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018 року та направив Замовнику свій варіант додаткової угоди, який передбачав компенсацію вартості фактично наданих послуг, та просив підписати додаткову угоду.
Листом від 24.06.2019 року за №НЗТ-4/438 Замовник повідомив, що оскільки станом на 12.06.2019 жодні документи, підтверджуючі факт надання послуг Виконавцем на користь Замовника відсутні, у відповідності до висновку Державної аудиторської служби України від 25.04.2019 року щодо нікчемності договору №ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018, керуючись ч. 3 ст. 651 ЦК України й положеннями, передбаченими п.7.2.1 Договору, що договір розірвано в односторонньому порядку.
Господарським судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем за первісним позовом було направлено Виконавцю лист №НЗТ-4/438 від 24.06.2019 про розірвання Договору в односторонньому порядку за 6 (десять) календарних днів до закінчення строку дії Договору (30.06.2019 включно).
Ураховуючи викладене, та те, що строк дії Договору закінчувався 30.06.2019, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Замовником було повідомлено Виконавця про розірвання Договору в односторонньому порядку не у відповідності до положень п. 7.2.1. Договору за 10 (десять) календарних днів, у зв`язку з чим Договір не може вважатися розірваним Замовником в односторонньому порядку на підставі листа Замовника №НЗТ-4/438 від 24.06.2019, а є таким, що припинив свою дію 30.06.2019 у зв`язку з закінченням його строку дії.
Наведене спростовує твердження апеляційної скарги ТОВ “РВЗ Україна”, що Договір є розірваним в односторонньому порядку з 22.06.2019.
При цьому колегія суддів зазначає, що факти, встановлені висновком Державної аудиторської служби, не є беззаперечними для судів при розгляді ними відповідних справ, та дані висновки суд оцінює на рівні з іншими доказами.
Під час розгляду справи сторонами не заперечувався факт того, що Виконавець не повернув рухоме майно, яке було передано йому для здійснення ремонту.
Позивач за зустрічним позовом, зокрема і в апеляційній скарзі вказує, що Актом огляду обладнання від 16.01.2020, складений та підписаний представниками Замовника та Виконавця, підтверджується факт часткового надання ТОВ “РВЗ Україна” послуг з поточного ремонту лінійного обладнання за договором №ПЗ/НПР-181959/НЮ від 30.18.2018.
Проте, колегія суддів звертає увагу апелянта, що факт часткового надання ТОВ “РВЗ Україна” послуг з поточного ремонту лінійного обладнання повинен підтверджуватися первинними документами про фактичне виконання та надання Виконавцем послуг з ремонту колісних пар (рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції та інші розрахунки) і про вартість нових запасних частин і матеріалів, які були використані для ремонту редукторних вузлів до даних колісних пар. 
В судовому засіданні представник АТ “Українська залізниця” також заперечує що Акт огляду обладнання від 16.01.2020 підтверджує часткове виконання робіт за договором, натомість наполягає, що вказаний Акт є лише актом огляду переданого на ремонт обладнання.
Крім того, колегія суддів наголошує, що цей Акт складено поза межами дії Договору.
ТОВ “РВЗ Україна” не надано до матеріалів справи докази, які підтверджують виконання та надання послуг з ремонту колісних пар (рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції та інші розрахунки) згідно з Договором №ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018, та підтверджуючи документи вартості нових запасних частин і матеріалів, які були використані для ремонту редукторних вузлів до даних колісних пар.
Щодо посилань ТОВ “РВЗ Україна” в апеляційній скарзі на залучення субпідрядників до виконання зобов`язання за Договором №ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018 суд зазначає, що у відповідності з пунктом 14.8. Договору №ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018 жодна з Сторін договору не має права передавати свої права та обов`язки за цим договором третій стороні без письмової згоди іншої Сторони. Письмова згода Замовника за Договором на залучення субпідрядників в матеріалах справи відсутня. За таких обставин, вказані доводи ТОВ “РВЗ Україна” не приймається колегією суддів.
Згідно з ч. 1 ст. 595 ЦК України кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.
Договір № ПЗ/НРП-181959/НЮ від 30.12.2018 припинився у червні 2019 року, а Виконавець послався як на належний доказ притримання майна на свій лист Замовнику за № 150 від 05.05.2020, тобто надісланий Виконавцем на адресу Замовника більше чим через 10 місяців після закінчення строку дії Договору. 
Судами встановлено, що станом на 05.05.2020 ТОВ “РВЗ Україна” уклало Договір відповідального зберігання №160925 з ТОВ “Експотрейдкомпані” (Зберігач) від 01.05.2020, тобто ще до направлення Замовнику листа № 150 від 05.05.2020.
Отже, Виконавець не повідомив негайно Замовника про притримання і конкретно не зазначив у своїх вказаних у зустрічній позовній заяві листах про використання Виконавцем саме права на притримання з посиланням на норму Закону, тому вказані Позивачем за зустрічним позовом листи, в тому числі лист №150 від 05.05.2020, не можуть вважатися допустимими доказами належного повідомлення про притримання.
Таким чином, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що правовідносини за вказаним вище Договором відповідального зберігання не стосуються відповідача за зустрічним позовом. За таких обставин, понесені витрати за зберігання рухомого майна за цим договором, не можуть бути покладенні судом у даній справі на відповідача за зустрічним позовом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
У відповідності до норм частини другої статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно п. 8.1. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за даним Договором винна Сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим Договором.
Відповідно до п. 8.3 Договору за невиконання обсягів наданих послуг, що зазначені в Додатку № 1 та в строки, передбачені п. 4.5. Договору, Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 20% від вартості ненаданих послуг.
Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги за первісним позовом про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" повернути Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Приміська пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця" рухоме майно - 6 шт. моторних колісних пар серії ДР-1 з №№ 12913-9911, 1125-73411, 4849-9990, 2994-51255, 1763-51658, 2180-51745 з редуктором дизель-поїзда ДР1А, переданих для здійснення ремонту по Акту приймання-передачі від 30.12.2018 за Договором про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ, та стягнення штрафу відповідно до п. 8.3. Договору про надання послуг з поточного ремонту лінійного обладнання від 30.12.2018 № ПЗ/НРП-181959/НЮ у сумі 766080,00 грн., підтверджуються матеріалами справи, вони є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, вимоги за зустрічним позовом не підтверджуються матеріалами справи, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги ТОВ "РВЗ Україна" спростовуються матеріалами справи та стосуються виключно переоцінки доказів.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів і вимог.
Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також те, що доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РВЗ Україна" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 у справі №922/2998/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 27.01.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя О.В. Плахов 

Суддя І.А. Шутенко