Справа №462/8910/24 Головуючий у 1 інстанції:Ліуш А.І. 
Провадження №22-ц/811/1444/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретар: Чиж Л. М.

за участі в судовому засіданні представниці позивача АТ КБ «Приватбанк» – Деркач О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Ліуша А. І. від 01 квітня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) – 73365,96 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.
Вказане рішення оскаржилоАкціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк».
В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками у розмірі 19650,21 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Вважають, що рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Зазначають, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, на станом на день розгляду справи діє воєнний стан. Вказаними умовами договору погодженні процентна ставка, як за користування кредитними коштами у розмірі 42,0% річних, так і проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00%. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8 % річних, тобто в бік зменшення.Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, то банком нараховувалась і заявлена до стягнення сума заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами з розрахунку 42,0%, з 02.11.2023 – 40,8% річних, а не проценти від простроченої суми заборгованості за відсотковою ставкою 60,00%. Зазначають, що в розрахунку заборгованості в підсумковій графі: ”Заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 – проставлено 0. Тобто, сплата процентів, що підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами відрізняються від процентів, що передбачені ст. 625 ЦК України та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитора. Вважають, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 1054 та 1056-1 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні 19650,21 грн., які є відсотками за користування кредитними коштами. Отже, вважають, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають до задоволення.
В судове засідання окрім представниці позивача АТ КБ «Приватбанк» – Деркач О.Р., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 526, 527, 530, 1054, п.18 розділу «Прикінцеві а перехідні положення» ЦК України , ст.ст. 12, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, Указ Президента України №64/2022 ВІД 24.02.2022 РКОУ «Про введення воєнного стану в Україні», та задовольняючи позов частково, – виходив з того, що 09 листопада 2021 року, відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору). Відповідачка користувалася кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняла операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 р., вона є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 16 жовтня 2024 року має заборгованість, яка нарахована позивачем в розмірі 92233,29 грн., яка складається з: 72583.08 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 19650.21 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Суд прийшов до переконання, що нараховані відсотки за період з 21 лютого 2022 року по 16 жовтня 2024 року, не підлягають стягненню. Тому, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом стягнення тіла кредиту в розмірі 72 583,08 грн., та нарахованих відсотків за період з 09 листопада 2021 року по 21 лютого 2022 року в розмірі 782,88 грн.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; частина висновків суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, а тому рішення суду підлягає зміні.
У листопаді 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило:
- стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.11.2021 у розмірі 92233,29 грн., що складається із: 72583,08 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 19650,21 грн. – заборгованість за простроченими відсотками. 
В обґрунтування позовних вимог зазначали, що відповідно до укладеного договору від 09 листопада 2021 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Сторони погодили наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8% річних. В порушення умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідачки, станом на 16 жовтня 2024 року, становить 92233, 29 грн., яку позивач просить стягнути.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Пунктом 18 розділу прикінцевих та перехідних положень ЦК України, період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, – 9 листопада 2021 року відповідачка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору).
Відповідачка користувалася кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняла операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 р., вона є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 16 жовтня 2024 року має заборгованість, яка нарахована позивачем в розмірі 92233,29 грн. та складається з: 72583.08 грн. – заборгованості за тілом кредиту, 19650.21 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.
Як вбачається зі Заяв про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які були підписані відповідачкою (а.с.41-52) у таких чітко визначені умови процентної ставки.
З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, що містяться в матеріалах справи (а.с.19-26), вбачається, що банком було нараховано та заявлено у позові про стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 42,0% річних, а з 02.11.2023 — 40,8% річних, що відповідає умовам укладеного між сторонами договору. 
Також будь-яких збільшених відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України за відсотковою ставкою 60,00% чи будь-якою іншою, пені або штрафів банком не було нараховано та до стягнення не заявлено.
Крім того, у розрахунку заборгованості в підсумковій графі «Заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до статті 625 ЦК України», зазначено нульове значення, що свідчить про відсутність нарахування таких відсотків банком.
Відтак, банк нараховував лише відсотки за користування кредитом. А отже, не нараховував плати за прострочення або невиконання кредиту в порядку ст. 625 ЦК України чи будь-яких інших штрафних санкцій.
Відповідно за період з 21 лютого 2022 року по 16 жовтня 2024 року з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню вся сума, яка є відсотками за користування кредитними коштами, а не штрафними санкціями стягнення яких не передбачено згаданим пунктом 18 розділу прикінцевих та перехідних положень до ЦК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 19650,21 грн. підлягали до задоволення та помилково не були задоволені судом першої інстанції.
Враховуючи наведене, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі задовольнити повністю, змінивши оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог та стягнення судового збору.
А саме слід збільшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача з 73365,96 грн. до 92233,29 грн. та змінивши відповідно розмір судового збору, що підлягає стягненню за розгляд справи судом першої інстанції з 1926,87 грн. до 2422,40 грн. Також, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 3633,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» – задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01 квітня 2025 року – змінити, збільшивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з 73365,96 грн. до 92233,29 грн., задовольнивши позов в повному обсязі.
Збільшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» за розгляд справи судом першої інстанції з 1926,87 грн. до 2422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 3633,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий:         Я.А. Левик

Судді:         Н.П. Крайник 

М.М. Шандра