ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. справа № 640/12525/20
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 за № 0012614202, № 0012624202, № 0012644202, № 0012654202.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у м. Києві не надсилало позивачу наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, відтак у неї не було можливості надавати пояснення та документи в ході проведення перевірки. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення п.п. 168.2.1. п. 168.2. ст. 168 ПК України, та складено Акт перевірки № 178/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 від 24.01.2020, який також позивач не отримала. ОСОБА_1 в позовній заяві вказує, що єдиними документами які їй передали були податкові повідомлення - рішення № 0012614202, № 0012624202, № 0012644202, № 0012654202 від 13.02.2020. Саме з податкових повідомлень - рішень вона дізналась про порушення абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, тобто дохід отриманий платником податку як додаткове благо внаслідок прощення (анулювання). Не погоджуючись із податковими повідомленнями - рішеннями позивач подала скаргу до ДПС України, та пояснила податковому органу, що не отримувала жодного повідомлення про прощення (анулювання) боргу за кредитом взятим нею для придбання квартири. За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 рішенням було відмовлено в її задоволенні. 
На переконання позивача, враховуючи вищевказані обставини податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/12525/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Представник відповідача надав суду відзив на адміністративний позов від 09.07.2020, в якому просить відмовити у позові, оскільки відповідно до ст. 164 ПК України, до оподатковуваного доходу необхідно включати у тому числі і додаткове благо, що розуміє і включення прощеного боргу. Відповідно до відомостей з Центральної бази Держреєстру фізичних осіб - платників податків та інших зобов`язань, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 року позивач отримала дохід (додаткове благо) в сумі 2610174,13 грн за ознакою доходу "126". Саме на суму прощеного боргу було нарахований податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Зазначає, що перевірку було проведено на підставі наказу від 18.12.2019 за № 4998, та повідомлено про проведення перевірки письмовим повідомленням від 18.12.2019 за № 14995/Б/26-15-42-02-27, які направлені поштовим зв`язком ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за податковою адресою платника податків. 
Перевіркою встановлено, що АТ "Укрсиббанк" надало на лист ГУ ДФС у м. Києві від 31.05.2019 № 102642/10/26-15-13-19-22 відповідь за № 2852-05.6 від 22.08.2019, в якому підтверджено інформацію про анулювання ОСОБА_1 основної суми кредитної заборгованості кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Окрім цього банк зазначив, що виконав вимоги п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо повідомлення ОСОБА_1 про прощення (анулювання) основної суми кредитної заборгованості листом з повідомленням про вручення.
Однак, ОСОБА_1 не включено до загального річного оподаткованого доходу за 2018 рік доходи отримані у вигляді додаткового блага у загальній сумі 2610174,13 грн, які підлягають відображенню платником податків в податковій декларації про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір до бюджету з такого доходу, чим порушено абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України. 
Відповідно до частини 3 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту також - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
На виконання положень пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" за №2825-IX від 13.12.2022 скеровано за належністю матеріали адміністративної справи № 640/12525/20. 
04.04.2025 проведено автоматизований розподіл справи № 640/12525/20 та визначено суддю Микитюка Р.В. для розгляду цієї справи.
Ухвалою суду від 09.04.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/12525/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Розпочато розгляд справи №640/25620/21 спочатку.
Від Головного управління ДПС у м. Києві через систему «Електронний суд» надійшло 28.05.2025 клопотання, в якому представник відповідача просив суд при прийнятті рішення по справі враховувати всі попередні подані процесуальні документи та відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с.67-69). 
Дана справа розглянута і вирішена за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог частини 5 статті 262 КАС України без проведення судового засідання та повідомлення і виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Як зазначає представник відповідача у відзиві на адміністративний позов Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманого доходу у вигляді додаткового блага платника податків - фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по 31.01.2018. Про проведення позапланової невиїзної перевірки Головне управління проінформувало ОСОБА_1 письмовим повідомленням від 18.12.2019 за № 14995/Б/26-15-42-02-27 та наказом від 18.12.2019 за № 4998, та повідомлено про проведення перевірки, які направлені поштовим зв`язком.
За результатом проведеної перевірки складено акт від 24.01.2020 №178/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 (далі по тексту також - Акт перевірки).
Згідно письмових пояснень вказаних відповідачем у відзиві на адміністративний позов, перевіркою було встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , а саме:
- п. 179.1 ст.179 розділу IV Кодексу з урахуванням вимог п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2018 рік до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДПС у м. Києві;
- п.п. "а" п. 176.1 ст. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Кодексу, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;
- п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, з урахуванням вимог п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу, не задекларовано дохід у вигляді додаткового блага на загальну суму 2610174,13 грн, відповідно знижено та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2018 рік в сумі 469831,34 грн;
- п.п. 1.2 п.п.1.3 п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу, занижено, та не перераховано до бюджету військовий збір за 2018 рік у сумі 39152,61 грн.
До таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на такі встановлені обставини, що зазначені у відзиві на адміністративний позов:
- "…Згідно відомостям ЦБД ДРФО ДПС України в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 платник податків – фізична особа ОСОБА_1 отримала дохід у загальній сумі 2610174,13 грн. за ознакою доходу "126". Відповідно до довідника ознак доходів, наведених у додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форма 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року № 4, під ознакою доходу "126" відображається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо….";
- "…Згідно з відомостями ЦБД ДРФО ДПС України в період з 01.01.2018 по 31.12.2018 платник податків – фізична особа ОСОБА_1 , окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримала доходи як додаткове благо, у вигляді анулювання (прощення) основної суми кредитної заборгованості, анульованої АТ «Украсоцбанк» (ЄДРПОУ 00039019), що підтверджується листом АТ "Украсоцбанк" від 22.08.2019 № 2852-05.6 (вх. № 154086/10 від 23.08.2019р.)…";
- "…На лист ГУ ДФС у м. Києві від 31.05.2019 № 102642/10/26-15-13-19-22 АТ "Укрсоцбанк" надано відповідь листом від 22.08.2019 № 2852-05.6 (вх. № 154086/10 від 23.08.2019р.), в якому підтверджено інформацію про анулювання ОСОБА_1 основної суми кредитної заборгованості кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Окрім цього банк зазначив, що виконав вимоги п.п. 164.2.17 п. 164.2 сит. 164 Кодексу щодо повідомлення ОСОБА_1 про анулювання (прощення) основної суми кредитної заборгованості листом з повідомленням про вручення…";
- "…Розрахунок податку на доходи фізичних осіб: ПДФО за ставкою 18%: 2610174,13 х 18% = 469831,34 грн…";
- "…Розрахунок військового збору: 2018 р.: 2610174,13 х 1,5% = 39152,61 грн…".
На підставі висновків акту перевірки відповідачем винесено 13.02.2020 такі податкові повідомлення-рішення (а.с. 8-15), а саме:
1) №0012614202 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 587289,18 грн (469831,34 грн - сума основного зобов`язання, 117457,84 грн - сума штрафних санкцій).
2) №0012654202 про нарахування штрафних санкцій за неподання декларації про майновий стан і доходи у розмірі 170,00 грн.
3) №0012644202 про нарахування штрафних санкцій за ненадання документів до перевірки у розмірі 510,00 грн.
4) №0012624202 про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 48940,76 грн (39152,61 грн.- сума основного зобов`язання, 9788,15 грн - сума штрафних санкцій).
Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 №0012614202, №0012654202, №0012644202, №0012624202, тому звернулася до суду із цим позовом та просить їх скасувати.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту також - ПК України).
Положення ПК України суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 ПК України).
Нормами пункту 78.4 статті 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Суд не бере до уваги твердження представника Головного управління ДПС у м. Києві що податковим органом належним чином було повідомлено ОСОБА_1 , за податковою адресою платника податків, про проведення позапланової документальної перевірки, так як до матеріалів справи відповідач на підтвердження вказаного не надав рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Згідно із п.п. 78.1.1 п.п. 78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;
Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:
календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб, - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу;
Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача, про повідомлення ОСОБА_1 листом від 04.02.2019 за № 9740/Б/26-15-13-04-20 щодо обов`язку подання податкової декларації про майновий стан і доходи, так як Головним управлінням не надано вказаний лист до матеріалів справи.
Згідно п.п. 86.1., 86.4., 86.8. ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).
Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.
Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як з`ясовано із поданого відповідачем відзиву на адміністративний позов, головним державним ревізором - інспектором відділу контроль-перевірочної роботи фізичних осіб управління податкових перевірок фізичних осіб Головного управління ДПС у м. Києві, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором АТ «Укрсиббанк» (ЄРПОУ 00039019) фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 та складено акт перевірки за №178/26-15-42-02-30/2659714781 від 24.01.2020.
Головним управлінням не надано до суду доказів про надсилання платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень акт перевірки від 24.01.2020.
На підставі акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за №178/26-15-42-02-30/2659714781 від 24.01.2020 контролюючим органом сформовані податкові повідомлення-рішення 13.02.2020 за № 0012614202, № 0012624202, № 0012644202, № 0012654202.
Так, за правилами пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Пунктом 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 58.3 статті 58 ПК України Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
За правилами пунктів 3, 4, 5 Розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.
Дата надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення проставляється:
1) посадовою особою платника податків - юридичної особи (фізичною особою - платником податків або її законним представником) - у разі вручення податкового повідомлення-рішення під розписку (на обох примірниках, а при врученні податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - на корінці податкового повідомлення-рішення);
2) працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (при направленні податкового повідомлення-рішення форми «Ф» - до корінця податкового повідомлення-рішення);
3) працівником структурного підрозділу або відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язки, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, - у разі надіслання документа засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис" відповідно до пункту 42.4 статті 42 Кодексу (починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем впровадження у роботу відповідного програмного забезпечення). При цьому квитанція про доставку в текстовому форматі, що свідчить про дату та час доставки документа платнику податків, прикріплюється до примірника податкового повідомлення-рішення, який залишився в контролюючому органі (у разі направлення податкового повідомлення-рішення форми "Ф" - до корінця податкового повідомлення-рішення).
Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення. Якщо контролюючим органом не отримано квитанції про доставку податкового повідомлення-рішення, направленого засобами електронного зв`язку, вживаються заходи, передбачені пунктом 42.4 статті 42 Кодексу.
Судом встановлено, що Головне управління ДПС у м. Києві до відзиву на адміністративний позов чи до матеріалів справи не долучило копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та конвертів, які підтверджують надсилання на адресу позивачу коментованих вище податкових повідомлень - рішень.
Відтак, матеріали справи не містять доказів вручення платнику податків акта перевірки за №178/26-15-42-02-30/2659714781 від 24.01.2020 та податкових повідомлень-рішень від 13.02.2020 за № 0012614202, № 0012624202, № 0012644202, № 0012654202.
Окрім вказаного вище, суд встановив, що саме вказаною нормою абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України фактично було обґрунтоване спірні податкові повідомлення-рішення від 13.02.2020 про донарахування позивачу податкових зобов`язань.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.
Аналіз наведеної норми дозволяє прийти до висновку, що склад цього податкового правопорушення наявний за сукупності умов: анулювання (прощення) основної суми боргу платника податку кредитора за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності; належне повідомлення платника податків про анулювання (прощення) боргу; включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; встановлення розміру отриманого позивачем додаткового блага.
При цьому, необхідно вказати, що позивач вважає помилковим віднесення суми анульованого (прощеного) боргу до її доходів у вигляді додаткового блага, так як не отримувала жодного повідомлення від банку про прощення (анулювання) боргу за кредитом взятим нею для придбання квартири.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, Головним управлінням не долучено до матеріалів справи доказу повідомлення від банку про прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 , на який посилається відповідач у відзиві на позов, а саме: лист АТ «Укрсоцбанк» від 22.08.2019 № 2852-05.6 (вх. № 154086/10 від 23.08.2019), щодо підтвердження інформації про анулювання ОСОБА_1 основної суми кредитної заборгованості кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. 
Крім того, жодних доказів направлення АТ "Укрсоцбанк" повідомлення позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації позивача матеріали справи не містять. 
Суд зазначає, що обставина належного повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) суми боргу є невід`ємним елементом для самостійної сплати боржником податку з таких доходів та відображення їх у річній податковій декларації, оскільки іншого алгоритму ПК України не передбачає.
Натомість відповідач, збільшуючи податкові зобов`язання позивача, не перевірив обставини належного повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) суми боргу, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними у зв`язку з чим їх належить скасувати.
Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6369,10 грн згідно із квитанцією про сплату судового збору від 05.06.2020 за №51 (а.с. 7). 
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:
позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ - 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, Київська область, 04116) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 13.02.2020 за №№ 0012614202, 0012624202, 0012644202, 0012654202.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (код ЄДРПОУ - 44116011, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, Київська область, 04116) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 6369 (шість тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 10 копійок. 
Відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.