ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6860/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року (суддя Семененко М.О.) у справі № 280/6860/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому просив:
- визнати рішення Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо не призначення позивачу допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, передбаченої Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022 з березня 2025 року протиправним;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити з березня 2025 року по серпень 2025 року включно, позивачу допомогу на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, що передбачена Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2024 року позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи, і, досягнувши віку повноліття, звернувся із заявою про призначення допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі. За результатом розгляду вказаної заяви Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві відмовило позивачу у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з підстав невідповідності умовам, визначеним Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332, оскільки позивач не внесений в переліку осіб, яких примусово евакуюють. Позивач вказує, що він був зареєстрований як ВПО з липня 2022 року по лютий 2024 року на території Трускавецької міської територіальної громади у складі родини своєї бабусі. У лютому 2024 року позивача було знято з обліку ВПО, оскільки бабуся повернулась до постійного місця проживання. Позивач зазначає, що положення Порядку №332 не містять такої підстави для відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, як відсутність у списку евакуйованих осіб.. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до п. 13 Порядку, оскільки позивачу не виповнилось 23 роки та він навчається на денній формі навчання для здобуття вищої освіти, то для повторного призначення допомоги не потрібно відповідати критеріям п.5 Порядку (знищення житла, окупація, примусова евакуація). При цьому, у відповідності п. 13 Порядку, така особа має відповідати критеріям 7 та 7-1 Порядку.
У свою чергу, суду не надано доказів невідповідності позивача критеріям п.7 та п.7-1 Порядку №322.
Відтак, суд вважав, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що зумовлює висновок про наявність підстав для повного відновлення прав позивача шляхом зобов`язання уповноваженого органу призначити та виплатити позивачу таку допомогу з березня 2025 року по серпень 2025 року включно (в межах позовних вимог).
Суд врахував, що на момент вирішення даного спору повноваження щодо призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам належать органам Пенсійного фонду України.
Таким чином, суд зауважив, що порушене право позивача має бути захищено шляхом покладення відповідних зобов`язань на орган Пенсійного фонду України за місцем взяття позивача на облік внутрішньо переміщеної особи
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що за результатом розгляду заяви позивача правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з підстав невідповідності умовам порядку її надання, адже допомога на проживання не призначається, якщо особа не внесена в перелік осіб, яких примусово/обов`язкового евакуюють, що затверджується обласною державною (військовою) адміністрацією. Вважає, що позивач не має право на отримання допомоги згідно Порядку №332. Наполягає, що спірне рішення є правомірним, а підстав для задоволення позову немає.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач на цей час є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 18.09.2024 №3005-7002123438/5015.
З 18.09.2024 по теперішній час позивач обліковується як внутрішньо переміщена особа в Оболонському районі міста Києва за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Позивач звертався до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про надання допомоги на проживання, проте відповідач повідомленням від 05.03.2025 відмовив позивачу у призначені допомоги на проживання із посиланням на те, що допомога не призначається, якщо особа не внесена в перелік осіб, яких обов`язково/примусово евакуюють, що затверджується обласною державною (військовою) адміністрацією.
Не погоджуючись із відмовою у призначення допомоги на проживання, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. 
Згідно приписів ст. 2 цього закону Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Відповідно до ст.4 та 5 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Згідно ст.7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332.
Відповідно до п.2 Порядку №332 з 1 серпня 2023 р. допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Відповідно до п.3 Порядку №332 з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.
Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.
Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.
Відповідно до приписів п.13 Порядку №332 особам, які мають право на виплату допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. № 709 “Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 69, ст. 3990), та особам/сім`ям, які є отримувачами допомоги відповідно до цього Порядку, особам, які перемістилися з територій, включених до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання), та особам, які отримували допомогу та відмовилися від неї/ яким вона була припинена, та (або) яких було знято з обліку як внутрішньо переміщених осіб, у разі повернення осіб до покинутого місця проживання, з якого здійснилося переміщення, та повторного взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб її виплата може бути продовжена на наступний шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 13-1-13-5 цього Порядку, з урахуванням вимог, зазначених у пунктах 7 і 7-1 цього Порядку.
Згідно п.13-2 Порядку №332 для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, допомога призначається на наступний шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли особа віком до 23 років, яка навчається за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти.
Як правильно встановив суд першої інстанції та скаржником не спростовується, позивач отримував допомогу, мав статус ВПО з 27.07.2022 по 08.04.2024, з 18.09.2024 позивач обліковується як ВПО, позивачу не виповнилось 23 роки та він навчається на денній формі навчання для здобуття вищої освіти, що підтверджується змістом довідки від 02.09.2024 №76, виданої деканом факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету, а отже відповідно до приписів п. 13 Порядку №332 для повторного призначення допомоги позивачу не потрібно відповідати критеріям п.5 Порядку №332.
Колегія суддів з`ясувала, що спірне рішення не містить відомостей про те, що позивач не відповідає критеріям 7 та 7-1 Порядку №332, що передбачено п. 13 Порядку №332.
За цих обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації безпідставно відмовило позивачу у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, що зумовлює висновок про наявність підстав для повного відновлення прав позивача шляхом зобов`язання уповноваженого органу призначити та виплатити позивачу таку допомогу з березня 2025 року по серпень 2025 року включно (в межах позовних вимог). Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 319, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 280/6860/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 05.01.2026 

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров