Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Справа№200/6340/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складів головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 :
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2023 по 16.09.2023 (включно);
стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період шість місяців з 16.03.2023 по 16.09.2023 (включно), обчислену з грошового забезпечення за два повних останніх місяці перед звільненням із урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», із відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після звільнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав грошове забезпечення не в повному розмірі, що і стало підставою для звернення до суду.
Внаслідок вказаних дій права позивача були захищені, а саме: рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 15.03.2023 грошового забезпечення тошо.
Таким чином певні суми грошового забезпечення при звільненні відповідачем виплачені не були, що підтверджується рішенням суду, а відтак позивач вважає, що він має право на отримання компенсації, визначеної ст. 117 КЗпП України.
При цьому позивач, посилаючись на позицію суду касаційної інстанції по справі №560/6960/23, зауважує, що врахуванню підлягають приписи чинної редакції статті 117 КЗпП України щодо періоду з 19.07.2022, яким законодавець обмежив виплату шістьма місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.
Також позивач вважає, що при визначенні розміру середньоденного грошового забезпечення врахуванню підлягає і додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Ухвалою від 25.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
04.09.2025 року надано відзив по справі, згідно змісту якого відповідач наголошує на безпідставності позовних вимог.
Ухвалою суду від 27.10.2025 року клопотання представника позивача щодо повторного витребування доказів та накладення штрафу, - задоволено частково. Повторно витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 певні докази. Розгляд адміністративної справи ухзвалено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28.11.2025 року продовжено строк підготовчого засідання по справі на 30 днів. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 29.12.2025 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу за до розгляду по суті. Справу ухвалено розглядати в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, що підтверджується копією ID-паспорта № НОМЕР_3 . 
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 15.02.2016. 
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у період з 13.08.2015 по 27.10.2020 у ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 27.10.2020 по 13.07.2021 – у ІНФОРМАЦІЯ_4 ; з 13.07.2021 по 15.03.2023 – у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі №200/719/25 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 15.03.2023 виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 29.01.2020 по 15.03.2023, грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премії та одноразові додаткові види грошового забезпечення), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” № 704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум.
Згідно матеріалів справи, грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 15.03.2023, перераховане виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт на виконання рішення суду по справі №200/719/25 фактично не сплачено.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
З вказаних законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
В спірному випадку належні позивачу суми (перераховане грошове забезпечення) не були нараховані та виплачені при звільненні. Спірні питання вирішені в межах справи №200/719/25, проте фактичного розрахунку на виконання рішення суду не відбулось.
Таким чином, враховуючи норми КЗпП України та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб є передчасними, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя В.В. Стойка