П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2296/25	

Головуючий І інстанції: Скупінська О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - М.П. Коваля , Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скаргу Головного управління ДПС у Одеській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тат Ойл» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали суду - 21.04.2025р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тат Ойл» до Головного управління ДПС у Одеській області про визнання протиправними і скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
23.01.2025р. ТОВ «Тат Ойл» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, просило суд:
- скасувати акт перевірки №53482/15-32-09-02-09/42759541 від 09.12.2024р.;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №806/КПР/15-32-09-02-06 від 21.01.2025р. – про залишення без задоволення письмових заперечень позивача на акт перевірки; 
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення (форма «ПС») від 24.01.2025р.:
- №3802/15-32-09-02-11 - про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем штрафні санкції в сумі 120 000 грн; 
- №3804/15-32-09-02-11 - про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за платежем штрафні санкції в сумі 2 040 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що за наслідками проведеної перевірки, контролюючим органом було складено акт, в якому помилково зафіксовано порушення Товариством вимог податкового законодавства, та на підставі якого було протиправно та необгрунтовано винесено спірні податкові повідомлення-рішення, з якими підприємство категорично не згодне. 
Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Так, представник відповідача у своєму відзиві вказує, що по-перше підприємством позивача, в порушення вимог п.85.2 ст.85 ПК України, станом на 06.02.2024р. (останній день перевірки) не було надано усіх витребованих документів, пов`язаних з предметом перевірки, а по-друге, оскільки перевіркою було встановлено, що ТОВ «ТАТ ОЙЛ», в порушення вимог п.п.230.1.2. п.230.1. ст.230 ПК України здійснювало відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913 необладнаним 1 резервуаром, 2 витратомірами-лічильниками та 3 рівнемірами-лічильниками, то відповідно, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 30.01.2025р. вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2025р. прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову від 13.02.2025р. (вх.№ЕС13511/25) у справі №420/2296/25.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2025р. закрито провадження у справі №420/2296/25 за позовними вимогами - про скасування акта перевірки №53482/15-32-09-02-09/42759541 від 09.12.2024р. та визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області №806/КПР/15-32-09-02-06 від 21.01.2025р. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025р. адміністративний позов ТОВ «Тат Ойл» - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області №3804/15-32-09-02-11 від 24.01.2025р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2 040 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Одеській області на користь ТОВ «Тат Ойл» судовий збір в розмірі 50,57 грн.
Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, представник відповідача 12.05.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було частково порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2025р. в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, представник позивача 12.05.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення було частково порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.04.2025р. в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами сторін, та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
26.05.2025р. до суду 2-ї інстанції надійшов відзив, в якому представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та наполягав на залишенні її без задоволення.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на скористався.
28.05.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали даної справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів і вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних і достатніх підстав для їх задоволення. 
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (код ЄДРПОУ 42759541) зареєстровано як юридична особа з 17.01.2019р. та з дати реєстрації перебуває на податковому обліку (загальна система оподаткування). Місцезнаходження юридичної особи: м.Чорноморськ, вул.Перемоги,17. Основними видами економічної діяльності ТОВ за кодом КВЕД є: 47.30 «Роздрібна торгівля пальним», яку підприємство здійснює на 22 АЗС. Підприємство є платником акцизного податку та має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №15520314202100093 з терміном дії з 12.11.2021р. по 12.11.2026р.
Також, ТОВ «ТАТ ОЙЛ» має дозвіл №410.21.51 від 19.10.2021р., виданий ГУ Держпраці в Одеській області, яким дозволяється експлуатувати обладнання та захисні системи, призначені для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначені у додатку 1 до «Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах» (затв. постановою КМУ від 28.12.2016р. №105445), а саме: резервуар сталевий РГС-10, зав.№26781, 1999 р.в., Україна; резервуар сталевий РГС-10, зав.№26782, 1999 р.в., Україна; резервуар сталевий РГС-24, зав.№21112, 1999 р.в., Україна; колонка паливо-роздавальна типу «Шельф 200» 2 КЕД 50-0,25-1-4, зав.№3153, 2007 р.в., Україна,що розташовані за адресою: 65091, Одеська область, м.Одеса, Малиновський район, вул.Ленінградське шосе,19. Дозвіл діє з 19.10.2021р. по 19.10.2026р. 
Окрім того, підприємство має Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, видане ТОВ «Барель Сервіс Плюс»: 
№60-L-2023 від 08.06.2023р. (а.с.98), чинне до 08.06.2025р., яким перевірено рівнемір магнітострикційний DELPHI, зав.№41274, виробник ALISONIC S.r.l.; 
№61-L-2023 від 08.06.2023р. (а.с.99), чинне до 08.06.2025р., яким перевірено рівнемір магнітострикційний DELPHI, зав.№41273, виробник ALISONIC S.r.l.; 
№62-L-2023 від 08.06.2023р. (а.с.100), чинне до 08.06.2025р., яким перевірено рівнемір магнітострикційний DELPHI, зав.№41275, виробник ALISONIC S.r.l.; 
№63-L-2023 від 08.06.2023р. (а.с.101), чинне до 08.06.2025р., яким перевірено рівнемір магнітострикційний Navitrack MLS-01 EX, зав.№207, виробник ТОВ «Навітрек». 
Відповідно до технічного паспорту колонки паливороздавальні «Шельф 200», заводський №3153 (а.с.102-104), повірка обладнання здійснена - 08.06.2023р.
28.11.2024р. в.о. начальника Управління за підакцизними товарами звернувся до заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області з доповідною запискою №804/15-32-09-02-09 (а.с.87-90), в якій висунув пропозицію щодо здійснення контролю на ТОВ «ТАТ ОЙЛ» за обігом підакцизних товарів та недопущення порушень у сфері обігу підакцизних товарів.
Далі, в період з 02.12.2024р. по 06.12.2024р., на підставі наказу та направлень на перевірку, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «ТАТ ОЙЛ» - АЗС (з магазином), розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Ленінградське шосе,19.
Під час проведення цієї фактичної перевірки контролюючим органом було перевірено дотримання підприємством позивача вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС у частині:
-наявності передбачених законодавством ліцензій, необхідних для здійснення діяльності з виробництва, зберігання та реалізації пального;
-фактів здійснення діяльності із виробництва, зберігання та реалізації пального без отримання відповідних ліцензій;
-повноти обліку операцій з пальним на місцях його виробництва, зберігання та реалізації та його організації у відповідність до вимог чинних нормативно-правових актів;
-дотримання порядку обладнання акцизних складів передбаченими законодавством засобами вимірювальної техніки;
-проведення інвентаризації залишків пального;
-дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами вказаної перевірки складено Акт від 09.12.2024р. №53482/15-32-09-02-09/42759541 (а.с.17-24, 113-120), в якому встановлено наступне:
- під час проведення фактичної перевірки зняти фактичні залишки пального не надалось можливим, так як меторштоки та інші вимірювальні засоби рівня пального на АЗС відсутні. Пояснення надані 02.12.2024р. регіональним менеджером ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (код за ЄДРПОУ 42759541) ОСОБА_1 додаються до 1-го примірника Акту.
Відповідно наданому Х-звіту від 02.12.2024 № 4169 (10:25:22) наявні залишки:
Резервуар 1 пальне 2710124194# А-92-Євро5-Е5 - 2286,02 л;
Резервуар 2 пальне 2710194300# ДП-Л-Євро5-ВО - 9959,30 л;
Резервуар 3 пальне 2710124512# А-95-Євро5-Е5 - 2876,91 л;
Резервуар 4 пальне Газ скраплений - 2400,68 л.
02.12.2024р. ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки на АЗС надано ТТН на пальне, журнал обліку надходження нафтопродуктів на АЗС та змінні звіти АЗС.
ТОВ «ТАТ ОЙЛ» на акцизному складі зареєстровано за адресою: Одеська область, м.Одеса, Хаджибейський район, вул.Ленінградське шосе,19 - №1017913 зареєстровано та введено в експлуатацію:
17.02.2023р. - резервуар СУГ-10Н.1-УХЛ1 серійний номер 1160, ємність 9,96 м3;
17.02.2023р. - витратомір Shelf 100 LPG серійний номер 1906186.
При цьому, в ході проведення фактичної перевірки встановлена наявність на АЗС за адресою м.Одеса, вул. Ленінградське шосе,19, резервуара ЗВГ-10.Н.1-УХЛ1 ТУ У 28.2-32276928-003:2009, заводський №2726, місткість 9,83 м3 та колонки паливо-роздавальної Шельф LPG 100-1, серійний №12601, через які здійснюється реалізація пального (газу скрапленого), але які ТОВ «ТАТ ОЙЛ» не зареєстровані на цьому акцизному складі №1017913.
До перевірки також було надано копію формуляру колонки паливо-роздавальної тип Шельф 200, заводський №3153 з відмітками проведеної повірки 08.02.2023р. Однак, позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування колонки паливо-роздавальної тип Шельф 200, заводський №3153 за період з 18.11.2021р. по 07.02.2023р. до перевірки не надано.
Враховуючи наведене, ТОВ «ТАТ ОЙЛ» здійснював відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим номером 1017913 через 1 паливо-роздавальну колонку на яку відсутній позитивний результат повірки або оцінка відповідності, або калібрування.
ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки надано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювального засобу вимірювальної техніки:
- №60-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41274, Чинне до 08.06.2025;
- №61-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41273, Чинне до 08.06.2025;
- №62-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41275, Чинне до 08.06.2025.
Будь-яких інших документів про позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування зазначених рівнемірів ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки не надано.
Враховуючи наведене, перевіряючі дійшли висновку, що ТОВ «ТАТ ОЙЛ» здійснювало відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913, на якому відсутні позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування на 3 рівнеміра-лічильника.
Таким чином, перевіркою встановлено, що ТОВ «ТАТ ОЙЛ», в порушення вимог п.п.230.1.2. п.230.1. ст.230 ПКУ, здійснювало відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913 необладнаним 1 резервуаром, 2 витратомірами-лічильниками та 3 рівнемірами-лічильниками.
У зв`язку з ненаданням ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки документів, перевіряючими в ході проведення фактичної перевірки було використано документи ліцензійної справи ТОВ «ТАТ ОЙЛ», які є в наявності ГУ ДПС в Одеській області, та встановлено наступне.
Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) від 09.08.2024р. №1520314202100093, термін дії з 12.11.2021р. до 12.11.2026р., адреса місця торгівлі - АЗС з магазином: Україна, Одеська область, м. Одеса, вул. Ленінградське шосе,19.
В ліцензійній справі знаходилися: 
- заява щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (вх. від 09.11.2021 №61239/АП);
- платіжне доручення №37 від 20.10.2021р. на оплату за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним; 
- дозвіл ГУ Держпраці в Одеській області від 19.10.2021р. №410.21.51 на право експлуатації обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухо-небезпечних середовищах, зазначені у додатку 1 до «Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах», затвердженого постановою КМУ від 28.12.2016р. №1055 (резервуар сталевий РГС-10, зав. №26781, 1999 р.в., Україна; резервуар сталевий РГС-10, зав.№26782, 1999 р.в., Україна; резервуар сталевий РГС-24, зав. №21112, 1999 р.в., Україна; колонка паливороздавальна типу «Шельф 200» 2 КЕД 50-0,25-1-4, зав.№3153, 2007 р.в., Україна) за адресою: 65091, Одеська область, м. Одеса, Малиновський район, вул. Ленінградське шосе,19. При чому, вказаний вище дозвіл №412.21.51 (діє з 19.10.2021р. по 19.10.2026р.) був виданий ГУ Держпраці в Одеській області на виконання у вибухо-пожежо-небезпечних та/або пожежо-небезпечних зонах за адресою: м.Одеса, вул.Ленінградське шосе,19, виключно за умови додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки під час виконання робіт підвищеної небезпеки та/або експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, зазначених у цьому дозволі. 
- договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості від 29.12.2003р. №0278, згідно якого ВАТ «СПЕЦТЕХОСНАСТКА» (код ЄДРПОУ 23988497), як «Продавець», передає, а ТОВ «КАФАРМА ЕКСПОРТ УКРАЇНА, ЛТД» (код ЄДРПОУ 32145657), як «Покупець», приймає та оплачує вартість АЗС та майна закріпленого за нею, що розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе,19; 
- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19.03.2004р., згідно якого ВАТ «СПЕЦТЕХОСНАСТКА» (код ЄДРПОУ 23988497), як «Продавець», продав, а ТОВ «КАФАРМА ЕКСПОРТ Україна, ЛТД» (код ЄДРПОУ 32145657), як «Покупець» купив земельну ділянку площею 0,1288 гектара за адресою: м. Одеса, вул. Ленінградське шосе,19;
- договір оренди АЗС від 01.08.2021р., згідно якого, ТОВ «КАФАРМА ЕКСПОРТ Україна, ЛТД» (код ЄДРПОУ 32145657), як «Орендодавець», зобов`язується передати, а ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (код за ЄДРПОУ 42759541), як «Орендар», зобов`язується прийняти у строкове платне користування АЗС за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул.Ленінградське шосе,19;
- Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта к експлуатації від 02.03.1999р., а саме АЗС на 250 заправок на добу за адресою: Ленінградське шосе,19.
Крім того, в ході проведення фактичної перевірки було встановлено наявність на АЗС, за адресою: м.Одеса, вул.Ленінградське шосе,19, резервуара ЗВГ-10.Н.1-УХЛ1 ТУ У 28.2-32276928-003:2009, заводський №2726, місткість 9,83 м3 та колонки паливороздавальної Шельф LPG 100-1, серійний №12601, які відсутні в зазначених дозволах. ТОВ «ТАТ ОЙЛ» не вносились та не надавались дозволи щодо внесення змін.
Так, згідно ІС ДПС України Система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (код ЄДРПОУ 42759541) через зареєстрований РРО з фіскальним №3000928622, який використовувався на цій АЗС (з магазином), встановлено здійснення розрахункових операцій з реалізації пального « 2711139700#Газ скраплений» з 23.02.2023 року.
Враховуючи наведене, перевіряючі дійшли висновку про порушення ТОВ «ТАТ ОЙЛ» вимог ст.15 Закону України від 19.12.1995р. №481 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Крім того, перевіряючі дійшли висновку й про те, що платником податків, в порушення п. 85.2 ст.85 ПК України, станом на 06.02.2024р. (т.б. на останній день перевірки) не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки, а саме: журнали ордери (обороти рахунків) по рахункам бухгалтерського обліку, на яких підприємством відображаються операції з надходження/вибуття пального, договорів поставки нафтопродуктів, накладних на внутрішнє переміщення пального, позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування, формуляр на газороздавальну колонку Shelf 100 LPG заводський №12601, про що складено відповідний акт».
Також, посадовими особами контролюючого органу було складено і відповідний Акт про ненадання документів до фактичної перевірки від 06.12.2024р. №8519/15-32-09-02, відповідно до якого під час проведення перевірки на запит №1 від 02.12.2024 платником податків не надано документів: журнали ордери (обороти рахунків) по рахункам бухгалтерського обліку, на яких підприємством відображаються операції з надходження/вибуття пального, договорів поставки нафтопродуктів, накладних на внутрішнє переміщення пального, позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування, формуляр на газо-роздавальну колонку Shelf 100 LPG заводський №12601.
Не погоджуючись з такими висновками перевірки, ТОВ «ТАТ ОЙЛ» направило на адресу ГУ ДПС в Одеській області свої письмові заперечення від 08.01.2025р. вих.№25/03 (вх. від 08.01.2025р. №1943/6).
Однак, ГУ ДПС в Одеській області своїм листом від 21.01.2025р. вих. №806/КПР/15-32-09-02-06 (а.с.25-26, 94-95), зазначило, що Комісією з питань розгляду заперечень платників податків та пояснень до Акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області, за результатами розгляду вказаних вище заперечень та наданих до них документів встановлено, що фактична перевірка ТОВ «ТАТ ОЙЛ» (код за ЄДРПОУ 42759541) була проведена відповідно до норм ПК України, а усі викладені обставини, факти та документи, які були додані до цих заперечень, підтверджують порушення ТОВ норм п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, в частині здійснення відпуску пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913 необладнаним 1 резервуаром, 2 витратомірами-лічильниками та 3 рівнемірами-лічильниками, ст.15 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині надання недостовірних даних та п.85.2, 85.8 ст.85 ПК України в частині ненадання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Також у цій відповіді, зокрема, було зазначено й про те, що висновки викладені в акті перевірки від 09.12.2024р. №53482/15-32-09-02-09/42759541 є обґрунтованими та повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому, відповідно, заперечення ТОВ «ТАТ ОЙЛ» не підлягають задоволенню та врахуванню.
В подальшому, на підставі вказаних висновків Акту перевірки, уповноваженою особою ГУ ДПС в Одеській області були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №3804/15-32-09-02-11 від 24.01.2025р., яким визначено податкове зобов`язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 2 040 грн. - за порушення вимог п.85.2 ст.85 ПК України;
- №3802/15-32-09-02-11 від 24.01.2025р., яким визначено податкове зобов`язання за платежем «адміністративні штрафи та інші санкції» у розмірі 120 000 грн. - за порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями контролюючого органу, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з часткової неправомірності та передчасності прийнятого відповідачем спірного рішення №3804/15-32-09-02-11 від 24.01.2025р. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, в цілому погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, заснованими на законі, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.2 КАС України, «завданням адміністративного судочинства» є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, як видно з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, з 01.01.2011р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Як передбачено пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім НБУ), у т.ч. після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення. 
А як визначено приписами п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. 
Так, як слідує зі змісту положень пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, «фактичною» вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т.ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 
Відповідно до вимог п.80.1 ст.80 ПК України, «фактична» перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). 
Згідно із пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, «фактична» перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, як зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального. 
З аналізу підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.
Т.б. в даному випадку, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин.
Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.
При цьому, також слід зазначити, що відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1,19-1.1.14,19-1.1.16,19-1.1.17,19-1.1.54 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема, контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.
Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Одночасно варто наголосити, що зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі №320/1864/21, від 03.11.2022 року у справі №320/8042/21, від 08.12.2022 року у справі №140/2889/21.
При цьому, теж слід зазначити й про те, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, є також й наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.
Як загально відомо, суспільні відносини з обігу пального регламентовані, зокрема, приписами Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" та Податковим кодексом України.
Так, відповідно до положень п.230.1 ст.230 ПК України, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
А як визначено пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.
Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Паливо-роздавальні колонки та/або паливо-роздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.
При цьому, платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.
Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Пунктом 12 підрозділу 5 розділу ХХ ПК України чітко визначено, що розпорядники акцизних складів, відповідно до вимог цього Кодексу, зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
При цьому, здійснення реалізації пального після 01.01.2020р. без функціонуючих, зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, підтверджених процедурою повірки/оцінки відповідності/калібрування витратомірів-лічильників, а також без функціонуючих, зареєстрованих в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, підтверджених процедурою повірки/оцінки відповідності/калібрування рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі - є податковим правопорушенням у вигляді недотримання вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України.
Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, на акцизному складі ТОВ «ТАТ ОЙЛ» №1017913, який зареєстровано за адресою: Одеська область, м.Одеса, Хаджибейський район, вул.Ленінградське шосе,19, 17.02.2023р. було зареєстровано та введено в експлуатацію:
- резервуар СУГ-10Н.1-УХЛ1 серійний номер 1160, ємність 9,96 м3;
- витратомір Shelf 100 LPG серійний номер 1906186.
Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення фактичної перевірки відповідачем була встановлена наявність на АЗС, за адресою м. Одеса, вул.Ленінградське шосе,19, резервуара ЗВГ-10.Н.1-УХЛ1 ТУ У 28.2-32276928-003:2009, заводський №2726, місткість 9,83 м3 та колонки паливо-роздавальної Шельф LPG 100-1, серійний №12601, через які здійснювалася реалізація пального (газу скрапленого), які ТОВ «ТАТ ОЙЛ» не були зареєстровані на цьому «акцизному складі» №1017913.
Окремо судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, підкреслює, що доказів того, що резервуар ЗВГ-10.Н.1-УХЛ1 ТУ У 28.2-32276928-003:2009, заводський №2726, місткість 9,83 м3, на момент проведення перевірки не був введений в експлуатацію, матеріали справи не містять.
Як видно з матеріалів справи, представниками позивача до перевірки було надано копію формуляру колонки паливо-роздавальної тип Шельф 200, заводський №3153 з відмітками проведеної повірки 08.02.2023р., але при цьому, «позитивних результатів» повірки або оцінки відповідності, або калібрування цієї колонки паливо-роздавальної тип Шельф 200, заводський №3153, за період з 18.11.2021р. по 07.02.2023р. до перевірки надано не було.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, перевіряючі дійшли висновку про те, що ТОВ «ТАТ ОЙЛ» здійснювало відпуск пального з цього «акцизного складу» з уніфікованим №1017913 через 1 паливо-роздавальну колонку, на яку, в свою чергу, був відсутній позитивний результат повірки або оцінка відповідності, або калібрування.
Як вже зазначалося вище, ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки також було надано свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювального засобу вимірювальної техніки: 1) №60-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41274, Чинне до 08.06.2025; 2) №61-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41273, Чинне до 08.06.2025; 3) №62-L-2023 від 08.06.2023 на рівнемір магнітострикційний DELPHI зав. № 41275, Чинне до 08.06.2025.
Будь-яких інших документів про позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування зазначених рівнемірів ТОВ «ТАТ ОЙЛ» до перевірки не надано. 
Отже, з урахуванням наведених обставин, ТОВ «ТАТ ОЙЛ» фактично здійснював відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913, на якому були відсутні позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування на 3 рівнеміра-лічильника.
Отже, за таких обставин, судова колегія погоджується з висновками контролюючого органу, з яким погодився і суд 1-ї інстанції, про те, що ТОВ «ТАТ ОЙЛ», в даному випадку, в порушення вимог п.п.230.1.2. п.230.1. ст.230 ПК України, фактично здійснював відпуск пального з акцизного складу з уніфікованим №1017913 необладнаним 1 резервуаром, 2 витратомірами-лічильниками та 3 рівнемірами-лічильниками.
Крім того, суд додатково звертає увагу ще й на те, що у абзаці 4 пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України чітко зазначено, що у разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.
Разом з тим, під час судового розгляду позивач не надав суду 1-ї та 2-ї інстанції докази (документи), які б підтверджували факт наявності «позитивних результатів» повірки, проведених відповідно до законодавства, а відтак, контролюючий орган дійшов правильного висновку про порушення підприємством вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, за що передбачена відповідальність згідно пункту 128-1.1 статті 128-1 ПК України.
При цьому, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, відхиляє посилання представника позивача на те, що обладнання (резервуар №2726 та колонка паливо-роздавальна №12601) на АЗС було тільки встановлено, але фактично не експлуатувалося, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Що ж стосується помилки у даті повірки, про яку зазначає позивач у заявах по суті справи, то колегія суддів, також, вважає вказане твердження не доведеним.
Так, як визначено п.128-1.1 статті 128-1 ПК України, в редакції чинній до змін, внесених Законом №2884-ІХ від 31.05.2022р., необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Пунктом 128-1.1 статті 128-1 ПК України (в редакції змін внесених ЗУ №2884-ІХ від 31.05.2022р.), які чинні на даний час, передбачено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового, та/або масового витратоміра на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, та/або місці отримання/відпуску спирту етилового у виробництво продукції, визначеної у пп. "д"-"ж" пп.229.1.1 п.229.1 ст.229 цього Кодексу, -
- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового, та/або масовий витратомір.
Враховуючи, що норма, якою передбачена відповідальність не зазнала змін внаслідок прийняття Закону №2884-ІХ від 31.05.2022р. щодо складу порушення та відповідальності за таке правопорушення в контексті даної справи, беручи до уваги відсутність позитивного результату повірки засобів вимірювальної техніки, що вважається необладнаннням витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками акцизних складів, як це передбачено абзацом четвертим підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, контролюючим органом правильно застосовано штрафні санкції в розмірі 120000 гривень, т.б. по 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу.
Отже, з урахуванням встановлених обставин, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що за встановленого факту доведеності вчинення платником податків податкового правопорушення, рішення про застосування вказаних вище фінансових санкцій (120000 грн.), за вказані порушення є обґрунтованим та підлягає виконанню, а відтак, у задоволенні позовних вимог у цій частині дійсно слід відмовити.
Що ж стосується порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, то судова колегія з цього приводу зазначає, що відповідно до п.п.20.1.6 п. 20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
А відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків, в свою чергу, зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з нормами п.85.4 ст.85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки (п.85.4 ст.85 ПКУ).
Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п.85.8 ст.85 ПКУ).
Статтею 73 ПК України визначено порядок отримання податкової інформації контролюючими органами. 
Однак, як вбачається з матеріалів справи, фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області в ході проведення спірної перевірки головному бухгалтеру суб`єкта господарювання було вручено вичерпний Перелік необхідних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, керуючись п.п.20.1.6 п.20.1 ст. 20 та п. 85.2 ст. 85 ПК України.
02.12.2024р. під підпис ОСОБА_1 було вручено запит від 02.12.2024р. №1 про надання документів, що належать до предмету перевірки.
Т.б. фахівцями ГУ ДПС в Одеській області було зазначено щодо необхідності в наданні документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо.
Разом з тим, в терміни проведення перевірки посадовим особам - перевіряючим так і не було надано в повному обсязі документи, що належать або пов`язанні з предметом перевірки (журнали ордери (обороти рахунків) по рахункам бухгалтерського обліку, на яких підприємством відображаються операції з надходження/вибуття пального, договорів поставки нафтопродуктів, накладних на внутрішнє переміщення пального, позитивні результати повірки або оцінки відповідності, або калібрування, формуляр на газо-роздавальну колонку Shelf 100 LPG заводський №12601), що є порушенням п. 85.2 ст.85 ПК України.
Докази спростування відомостей, за які позивача притягнуто до відповідальності, у т.ч. безпідставності складення акту про ненадання для податкової перевірки документів (їх засвідчених копій) позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні.
При цьому, відповідно до податкового повідомлення-рішення №3804/15-32-09-02-11, контролюючим органом було нараховано штрафні санкції на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України, в якому визначено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Але при цьому, слід зазначити про те, що «повторність» у правопорушенні, передбаченому статтею 121 ПК України, настає лише у разі, якщо платник вчинить одне з аналогічних правопорушень протягом року після накладення стягнення.
Проте, судова колегія підкреслює, що вказане спірне податкове повідомлення-рішення №3804/15-32-09-02-11 не містить будь-якого розрахунку штрафних санкцій, як і не наведено в ньому й доводів і доказів щодо «повторності» вчинення такого правопорушення відповідачем у відзиві чи інших заявах по суті справи. 
Отже, з урахуванням викладених обставин, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що дане податкове повідомлення-рішення №3804/15-32-09-02-11 про застосування штрафних санкцій в сумі 2 040 грн., за відсутності належних доказів повторності вчинення позивачем аналогічного порушення норм статті 121 ПК України, є протиправним і помилковим, а відтак, дійсно підлягає скасуванню.
Інші аргументи апеляційних скарг сторін є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та повністю спростовуються матеріалами справи. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки, як вже зазначалося вище, ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується і ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг сторін, згідно зі ст.316 КАС України, залишає ці апеляційні скарги - без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Одеській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тат Ойл» – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 25.12.2025р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль 

В.О. Скрипченко