Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року Справа№200/4137/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Ткаліча Д.В. звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій просить суд:
визнати протиправною бездіяльність, що полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви від 13.11.2024 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.04.2022; 
зобов`язати належним чином розглянути заяву від 13.11.2024 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.04.2022 та прийняти рішення у відповідності до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що є сином зниклого безвісти військовослужбовця, який не перебував у шлюбі та на момент зникнення проживав разом з ним. Тому має право на отримання грошового забезпечення свого батька - ОСОБА_2 , в зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою від 13.11.2024. Проте, відповідачем не проведено належного розгляду поданої заяви та не прийнято відповідного рішення, а лише повідомлено про те, що відсутні правові підстави для задоволення вищевказаної заяви. За захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 24 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 11 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
Ухвалою від 13 січня 2026 року замінено відповідача на правонаступника - Військову частину НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.
Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України та періоди відпустки, тимчасової непрацездатності та відрядження головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив, що надав мотивовані відповіді на звернення позивача щодо отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька. 
Повідомив, що за результатом розгляду заяви від 13.11.2024 позивачу відмовлено у здійсненні нарахувань та роз`яснено можливість повторно звернутися із наданням додаткових письмових документів на підтвердження відомостей, викладених у заяві.
За результатом розгляду заяви від 10.02.2025 позивачу відмовлено у здійсненні нарахувань з огляду на те, що 01.02.2025 набули чинності зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Військовослужбовець ОСОБА_2 не складав письмового особистого розпорядження, а відповідно до відомостей, які станом на 19.02.2025 містяться в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, ОСОБА_2 , крім позивача, має дочку - ОСОБА_3 , 1989 року народження та батька - ОСОБА_4 . Тож, позивачу вдруге зазначено про відсутність підстав для задоволення його заяви.
Незважаючи на відомості, викладені у листах відповідача від 09.12.2024 №1555/5025 та від 27.02.2025 №1555/956, позивач звернувся до суду. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в зв`язку з відсутністю протиправної бездіяльності в своїх діях.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив про необґрунтованість доводів відповідача. Наполягає, що тільки позивач, який приходиться сином ОСОБА_2 та був зареєстрований і проживав разом з ним, на підставі частини 6 статті 9 Закону України № 2011-XII мав право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 . Також позивачем до заяви додані відповідні документи, а обов`язок щодо отримання інформації про осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення в порядку пункту 7 Порядку № 884, покладається на відповідача, а не позивача.
Представник позивача підтримав доводи позовної заяви, зазначив, що відповідач у відзиві на позовну заяву не наводить жодних доказів, які підтверджують вчинення ним дій (вжиття заходів) спрямованих на перевірку інформації про осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вважає обґрунтованим висновок про те, що відповідачем не забезпечено належного розгляду заяви позивача від 13.11.2024 та не реалізовано повноважень, передбачених Порядком № 884.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, з 22.08.2019 по 27.03.2024, з 23.08.2024 по 20.02.2025 проходив військову службу у складі ВЧ НОМЕР_3 , що підтверджується відомостями, включеними до військового квитка ОСОБА_1 та витягами з наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 27.03.2024 № 89, від 20.02.2025 № 51. Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого Курахівським відділом РАЦС Мар`їнського району Донецької області, серії НОМЕР_5 від 07.05.1991 позивач є сином ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , 1962 року народження, проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді сержанта з матеріального забезпечення стрілецької роти та 17.04.2022 під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ поблизу н.п. Старомайорське Донецької області зник безвісти. 
Копіями сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.07.2022 № 15/711 та наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 19.06.2022 № 13 «Про результати службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців» підтверджується, що 17.04.2022 ОСОБА_2 зник безвісті за особливих обставин в умовах здійснення необхідних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій.
Згідно з копією витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин від 13.05.2025 № 20250513-2949 місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено, його розшук продовжується.

13.11.2024 позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_3 до ВЧ НОМЕР_2 із заявою про виплату грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 з тих підстав, що він ОСОБА_1 є повнолітнім сином та проживав разом з ОСОБА_2 , який на момент зникнення безвісті (17.04.2022) не перебував у шлюбі, а тому ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення свого батька ОСОБА_2 та бажає скористатись цим правом. 
До заяви додано:
копії паспорту, РНОКПП, свідоцтва про народження;
копію довідки про внесення відомостей до Державного демографічного реєстру;
копію довідки про зареєстрованих осіб від 29.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.03.2020, виданого Мар`їнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків);
копію сповіщення про зникнення від 01.07.2022;
копію довідки за реквізитами банку;
копію витягу з ЄРДР.

Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.12.2024 № 1555/5025 позивачу відмовлено у здійсненні нарахувань. Зазначено, що з огляду на документи, долучені позивачем до своєї заяви, відповідач не може визначити коло осіб, які мають право на отримання виплат, що може вплинути на права потенційних отримувачів коштів, чиї права таким рішенням можуть бути порушені, а саме:
відсутність відомостей про цивільний шлюб зниклого станом на 17.04.2022;
наявність інших дітей.
Означеним вище листом роз`яснено можливість повторно звернутися до відповідача із наданням додаткових письмових документів на підтвердження відомостей, викладених у заяві.

Позивач 14.02.2025 повторно звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_3 до відповідача із новою заявою від 10.02.2025 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, ОСОБА_2 , яка 15.02.2025 за вх. №13/ВХЗВГ надійшла до відповідача.
Листом за підписом командира Військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2025 №1555/956 позивачу вдруге відмовлено у задоволення заяви з причин відсутності письмового особистого розпорядження військовослужбовця ОСОБА_2 , наявності дочки - ОСОБА_3 , 1989 року народження та батька - ОСОБА_4 .
Згідно з наявними матеріалами справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 05.09.1989).
05.09.2012 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та взяла прізвище ОСОБА_6 , що підтверджується копією паспорту громадянина України ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 .
ОСОБА_7 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.09.2010 по 02.08.2013. 
Матеріали справи містять копію паспорту громадянина рф на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Листом Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.04.2025 р. № 90/91-26-25-28.33/28.33 повідомлено, що витягу з Реєстру інформації про відсутність дітей та державної реєстрації шлюбу не передбачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Стосовно доводів представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення, суд зазначає, що лист ВЧ НОМЕР_2 , яким повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для задоволення його заяви про виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 датується 09.12.2024 за № 1555/5026. Отже шестимісячний строк звернення із позовною заявою від до суду 06.06.2025 не пропущений.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-ХІІ).
За приписами статті 1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 2 Закону № 2011-XII визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. 
Згідно зі статтею 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. 

Спірні відносини безпосередньо врегульовані нормами частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, яка на час розгляду справи діє у такій редакції (абзаци четвертий та п`ятий):
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Проте, вирішуючи справу, суд враховує, що зміни до пункту 6 статті 9 Закону № 2011-XII, що стосується грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, зокрема кола осіб, які мають право на отримання виплат та розміру виплат, набули чинності 01 лютого 2025 року відповідно до Закону України від 8 жовтня 2024 року № 3995-IX.
Оскільки батько позивача зник безвісті 17.04.2022, а позивач звернувся із заявою про виплату грошового забезпечення 13.11.2024, враховуючи дію законів у часі, суд застосовує редакцію частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, яка діяла на час виникнення спірних відносин:
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
…
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:
дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Отже, вказаними нормами закону за відсутності дружини, була прямо передбачена виплата грошового забезпечення повнолітнім дітям, які проживають разом з військовослужбовцем.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 на момент зникнення безвісті не перебував у шлюбі, а позивач, як повнолітній син, проживав разом з ним.
Посилання відповідача на наявність повнолітньої дочки зниклого безвісті не є обґрунтованим, оскільки вона спільно не проживала. Наявність батька зниклого безвісті не впливає на вирішення спору, оскільки грошове забезпечення батькам зниклого безвісті виплачується лише якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
З наведених підстав за матеріалами прави суд встановив наявність у позивача права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті батька ОСОБА_2 .
При цьому суд зауважує, що відповідно до редакції частини 6 статті 9 Закону № 2011-XII, яка діяла на час виникнення спірних відносин, грошове забезпечення підлягає виплаті у повному обсязі без застосування відсоткового розміру, застосованого у подальшій редакції закону. 

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 Закону № 2011-XII). 
Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 260). 
Порядок виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими визначений розділом ХХХ Порядку № 260. 
Пунктом 3 розділу ХХХ Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі - Порядок № 884), військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець. 
Відповідно до пункту 4 Порядку № 884 встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). 
До заяви додаються: 
копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); 
довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); 
копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); 
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою). 
Відповідно до п. 5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі. 
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови. 
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: 
подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; 
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; 
подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; 
з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування. 
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті. Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Враховуючи встановлені обставини справи та нормативне регулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про задоволення заявленого позову. 
Щодо способу захисту права суд зазначає, що відповідно до норм частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).
Відповідно до частин третьої та четверної вказаної статті у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.11.2024 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.04.2022. 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) від 13.11.2024 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти 17.04.2022, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, з урахуванням висновків суду про наявність у позивача права на отримання такого грошового забезпечення у повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя Г.А. Чекменьов