Справа № 442/154/26
Провадження № 1-кп/442/138/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025141110001273 від 19.11.2025 про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Дрогобича, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, не є адвокатом, не є депутатом, вдівця, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, 
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 
захисника     ОСОБА_6 ,
потерпілої     ОСОБА_7 ,
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
17 листопада 2025 року в період з 20:00 год по 24:00 год, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_8 , які перебували у стані алкогольного сп?яніння, за місцем їхнього спільного проживання в приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів стався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті  ОСОБА_8 . 
Реалізуючи свій протиправний намір та переслідуючи мотив, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті людини, ОСОБА_9 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні вказаної квартири, підійшов до своєї дружини ОСОБА_8 , яка також перебувала в стані сп`яніння та горілиць лежала на ліжку, нахилися на нею та щосили натиснув ліктем лівої лівої руки їй на шию, утримуючи її в такому положенні не менше хвилини, після чого силоміць стисну шию потерпілої лівою рукою та утримував її в такому положенні не менше трьох хвилин, заподіявши їй тілесне ушкодження: закриту травму органів шиї у вигляді ушкодження цілісності лівого рогу під?язикової кістки із крововиливами в навколишні м?які тканини, синці з поверхневим осадненням на передній поверхні шиї та праворуч (механічна асфіксія), яка за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке за ознакою небезпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв?язку із настанням смерті ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_4 , умисно заподіяв смерть іншій людині (умисне вбивство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.
Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Частина 1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 07.01.2026 та затверджений прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 .
З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив умисне вбивство своєї дружини ОСОБА_8 . Просить суд взяти до уваги, що обвинувачений, як і під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду визнавав свою винуватість у вчиненому. Також просить взяти до уваги наявність двох пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину. Водночас наголосила на наявності двох обставин, які обтяжують покарання, зокрема, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо дружини. Просить призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України – у виді 8 років позбавлення волі. 
Правова позиція потерпілого.
Потерпіла ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо призначення ОСОБА_4 міри покарання покладається на думку суду. 
Правова позиція сторони захисту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав. Пояснив, що у день, коли мала місце подія, подав заяву у заклад «Оранта», де перебувають троє його неповнолітніх дітей, щоб вони мали можливість у цей день прийти додому. Дорогою додому купив з дружиною пляшку вина, частину якого випили ще по дорозі, а решту допили вдома. Діти у цей день додому не прийшли. З`ясовував з дружиною обставини події, коли застав її з іншим чоловіком за місцем проживання її матері. Потерпіла нічого пояснювати не хотіла, а тому він притиснув її шию ліктем, так як вона продовжувала мовчати, стиснув шию лівою рукою. Щиросердно розкаюється у вчиненому, дуже шкодує, що так сталося. Просить суд його суворо не карати. 
Захисник – адвокат ОСОБА_6 просить суд, з огляду на щиросердне каяття його підзахисного, та наявність в останнього трьох малолітніх дітей призначити ОСОБА_4 найменшу міру покарання, передбачену санкцією ч.1 ст.115 КК України. 
Межі судового розгляду кримінального провадження.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України.
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, за умови, що учасники судового провадження не заперечують проти цього. Однак, це не звільняє суд від обов`язку встановити всі обставини, які підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України та має значення для провадження.
Даний висновок суду кореспондує правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 16.09.2024 у справі №444/870/22.
З урахуванням думки всіх учасників кримінального провадження, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд обмежено допитами обвинуваченого, дослідженням протоколу огляду місця події, висновків експертиз, протоколом проведення слідчого експерименту, а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
У силу ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що в діях ОСОБА_4 наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і такий доведено дослідженими в судовому засіданні доказами.
Зокрема, винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку, а саме:
-протоколом огляду місця події слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 з долученими до нього фототаблицями, а саме: квартири АДРЕСА_2 , за результатами огляду якого вилучено труп ОСОБА_8 ;
-висновком експерта №20251114070000339, складеним на підставі постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_10 , згідно з яким смерть ОСОБА_8 настала внаслідок стиснення органів шиї сторонніми предметами, що привело до розвитку механічної асфіксії. На це вказають наявність ушкоджень на шкірних покривів шиї, прижиттєвий характер виникнення ушкоджень цілості під?язикової кістки, ознаки емфіземи легень, загальноасфіктичні ознаки смерті. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: закрита травма органів шиї у вигляді ушкодження цілості лівого рогу під?язикової кістки із крововиливами в навколишні м?які тканини, синці з поверхневим осадненням на передній поверхні шиї та праворуч; синці в ділянці нижнього краю нижньої щелепи справа, на перехідних облямівках обох губ в ділянці правого кута рота із переходом на слизові оболонки, на задній поверхні грудної клітки справа в ділянці кута лопатки, в правій лобно-скроневій ділянці, на верхній повіці лівого ока та у ділянці лівої вилиці, на задній поверхні нижньої третини правого плеча, на зовнішній поверхні правого плечового суглобу, на тильній поверхні правої китиці, в ділянці лона справа, на тильній поверхні лівої стопи в ділянках першої-четвертої плюсневих кісток. Вказані ушкодження виникли внаслідок взаємодії з тупими твердими предметами у різний термін: ушкодження у вигляді закритої травми органів шиї - внаслідок стискання шиї безпосереднього перед настанням смерті, за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке за ознакою небезпеки для життя і перебуває в прямому причинному зв?язку із настанням смерті. Інші ушкодження, які були виявлені на тілі ОСОБА_8 , мають ознаки легкого ступеня тяжкості, в прямому причинному зв?язку із настанням смерті не перебувають та виникли у різний термін: ушкодження у вигляді синців в ділянці нижнього краю нижньої щелепи справа, на перехідних облямівках обох губ в ділянці правого кута рота із переходом на слизові оболонки, на зовнішній поверхні правого плечового суглобу виникли незадовго до настання смерті; синець на задній поверхні грудної клітки справа в ділянці кута лопатки - давністю 1-3 доби до настання смерті; синці в правій лобно-скроневій ділянці, в ділянці лона справа, на тильних поверхнях правої китиці та лівої стопи - давністю 3-5 діб до настання смерті; інші ушкодження - давністю 5-7 діб до настання смерті. Окрім цього, при експертизі трупа ОСОБА_8 виявлено закриті переломи грудини на рівні четвертого міжребер?я, переломи другого-сьомого ребер справа, другого-восьмого ребер зліва по переднім контурам, які, враховуючи прямий механізм спричинення перелому грудини та непрямий (конструкційний) механізм спричинення переломів ребер і відсутність крововиливів в навколишні м?які тканини, виникли посмертно внаслідок стискання грудної клітки у передньо-задньому напрямку;
-висновком експерта №2149/2025 від 24.11.2025, складеним на підставі постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , згідно з яким морфологічні зміни, виявлені в шкірі характерні для странгуляційної борозни. Вогнищеві крововиливи в присланій шкірі, «м`яких тканинах гортані» та «м`яких тканинах біля під`язикової кістки. Фокальна гостра емфізема, набряк та геморагії в легенях. Помірний набряк головного мозку;
-висновком експерта №3367/2025-т від 01 грудня 2025 року, проведеним на підставі скерування судово-медичного експета ОСОБА_12 та постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , яким встановлено, що при судово-токсикологічній експертизі речового доказу - крові з трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості - 2,0% (проміле);
-висновком експерта №245/2025-мк від 19.11.2025, проведеним на підставі скерування судово-медичного експерта ОСОБА_12 та постанови слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , з фототаблицею, згідно з яким встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи під`язткової кістки та щитоподібного хряща від трупа ОСОБА_8 у відділенні судово-медичної криміналістики було виявлено повний косий перелом на межі середньої та дистальної третин лівого великого рогу під`язикової кістки, який міг утворитись внаслідок дії травмуючої сили на ліву бічну поверхню шиї з послідуючим перезгинанням досередини лівого великого рогу під`язикової кістки;
-висновком експерта №614 від 25.12.2025, складеним на підставі слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , згідно з яким тілесні ушкодження: закрита травма органів шиї у вигляді ушкодження цілості лівого рогу під?язикової кістки із крововиливами в навколишні м?які тканини, синці з поверхневим осадненням на передній поверхні шиї та праворуч, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , 39-ти років, могли виникнути за механізмом, показаним ОСОБА_4 при проведенні 19.11.2025 слідчого експерименту, а саме: внаслідок стискання органів шиї рукою із достатньою для виникнення таких ушкоджень силою. Ушкодження у вигляді закритих переломів грудини на рівні четвертого міжребер?я, переломів другого-сьомого ребер справа, другого-восьмого ребер зліва по переднім контурам, які були спричинені ОСОБА_8 посмертно, можуть бути наслідками стискання її грудної клітки у передньо-задньому напрямку за механізмом, показаним ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту. Механізми виникнення інших ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_8 , при проведенні слідчого експерименту показані не були. На основі даних огляду трупа ОСОБА_8 на місці події від 18.11.2025, коли він був на дотик рівномірно охолодженим, трупні плями при натисканні на них о 16 год. 05хв. бліднули і відновлювали свій колір через 1 хвилину 40 секунд, трупне заклякання було добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м?язів, ознак гниття не було, враховуючи причину смерті, пору року, місце знаходження трупа, динаміку розвитку трупних явищ при дослідженні трупа в морзі, можна припускати, що смерть її настала за 16-20 годин до огляду трупа на місці події (тобто, в проміжку часу 20-24 год. 17.11.2025);
-ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.11.2025 у справі №442/8849/25, у провадженні №1-кс/442/1557/25 на підставі якої надано дозвіл на проникнення у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_14 , для проведення слідчої дії – слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який був проведений 19.11.2025 слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_10 ;
-протоколом проведення слідчого експерименту слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області від 19.11.2025, згідно з якими слідчий експеримент проводився в квартирі АДРЕСА_2 за участю ОСОБА_4 , який відтворив обставини події, які мали місце 17.11.2025 і відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Умисне вбивство (ст.115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а зі суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
За змістом ст.24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Про намір на позбавлення життя свідчить умисне спричинення ушкоджень в життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.
Для кваліфікації безпосереднє і вкрай важливе значення має встановлення виду прямого умислу за ступенем конкретизації у свідомості суб`єкта злочину передбачення можливості настання суспільно небезпечних наслідків, до яких відносять визначений, альтернативний і невизначений умисел, оскільки вчинене може бути кваліфіковане як замах на злочин лише за умови встановлення прямого визначеного умислу, де особа має конкретне, точне уявлення про індивідуально визначений результат свого діяння, передбачає можливість (неминучість) настання конкретних суспільно небезпечних наслідків.
Склад злочину, передбаченого ст.115 КК України із суб`єктивної сторони характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.
Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.
Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками.
Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.
Аналогічні правові позиції щодо застосування норм матеріального права зазначені у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №643/3561/17 та від 09.09.2021 року, у справі №361/2548/18.
Як встановлено судом, у даному кримінальному проваджені, та не заперечується самим обвинуваченим та його захисником, між обвинуваченим та потерпілою відбувся конфлікт, на фоні того, що остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння, як і сам обвинувачений. В ході даного конфлікту, обвинувачений усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, будучи у стані алкогольного сп`яніння, щосили натиснув ліктем лівої руки на шию ОСОБА_8 , утримуючи її в такому положенні не менше хвилини, після чого силоміць стисну шию потерпілої лівою рукою та утримував її в такому положенні не менше трьох хвилин, заподіявши їй тілесне ушкодження: закриту травму органів шиї у вигляді ушкодження цілісності лівого рогу під?язикової кістки із крововиливами в навколишні м?які тканини, синці з поверхневим осадненням на передній поверхні шиї та праворуч (механічна асфіксія), яка за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке за ознакою небезпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв?язку із настанням смерті ОСОБА_8 .
Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним:
факт умисного вбивства ОСОБА_4 , тобто умисного протиправоного заподіяння смерті ОСОБА_8 , а отже вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.
На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України .
Зі змісту ст.65 КК України вбачається, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що, виходячи з указаної в ст.50, 65 КК України мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При цьому, суд також враховує, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.
Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України визнав у повному обсязі, сприяв досудовому розслідуванню та давав пояснення щодо всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, висловив щирий жаль, що його дії призвели до таких наслідків.
З таких підстав, суд прийшов до висновку, що обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання, які передбачена ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя. 
Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, молодий вік обвинуваченого, стан його здоров`я, його характеристику, а також те, що на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України .
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні – відсутні.
Встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.01.2026 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 12.03.2026.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишається без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 19.11.2025.
До вступу вироку в законну силу залишити без змін обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті. 
Суддя ОСОБА_1