Справа №278/5270/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025065610000160 від 30.07.2025, по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Бішкуль Північно-Казахстанської області республіки Казахстан, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В:
06 січня 2026 року між прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12025065610000160 від 30.07.2025 року.
З угоди вбачається, що постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.05.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Посвідчення в подальшому вилучене та зберігається в ТСЦ 4842 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. 
На початку 2025 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 12 березня 2025 року, з метою керування транспортними засобами, ОСОБА_4 шукав можливість замовити водійське посвідчення, ідентичне вилученому. Знайшовши інтернет-оголошення у соціальній мережі «Тік-Ток» з приводу замовлення та виготовлення водійського посвідчення, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на підроблення посвідчення, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, розуміючи, що вказаний документ буде підробленим, ОСОБА_4 за попередньою змовою через месенджер «Телеграм» із невстановленою досудовим розслідуванням особою, попередньо узгодивши зміст виконуваних функцій кожного, обговоривши деталі виготовлення підробленого посвідчення водія, у порушення вимог, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 8 травня 1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», а саме п.16, згідно якого посвідчення водія на право керування транспортним засобом однієї з категорій видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ, домовився із вказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою про виготовлення посвідчення водія. Після чого ОСОБА_4 через месенджер «Телеграм» надіслав невстановленій особі фото свого посвідчення водія та копію паспорту громадянина України.
В подальшому ОСОБА_4 12.03.2025 прийшов на відділення «Нової пошти» № 4, що по вул. Чуднівській, 113–А у м. Житомирі, та отримав посилку з посвідченням водія на ім`я « ОСОБА_4 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». серія «ВХМ», номер « НОМЕР_2 », видане «08.12.2021 року ТСЦ №4882», категорії «B» та «С» та 12.03.2025 о 12 годині 14 хвилині оплатив посилку переказав у розмірі 12770 грн. у відділенні «Нової пошти».
У подальшому, невставлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , у невстановлених часі та місці, використовуючи бланк документу, який схожий на бланк посвідчення водія, та не відповідає зразку, який перебуває в офіційному обігу на території України, за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою зі струменевим способом друку виготовила підроблене посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_4 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », серія «ВХМ», номер « НОМЕР_2 », видане «08.12.2021 ТСЦ №4882», категорії «B» та «С».
У подальшому, зазначена вище невстановлена досудовим розслідуванням особа, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час передала вищевказане підроблене посвідчення водія видане на ім`я « ОСОБА_4 », яке останній отримав поштовою посилкою.
Вищевказані дії надали ОСОБА_4 можливість на використання посвідчення водія як офіційного, тобто такого, що має усі необхідні реквізити та юридично значущий характер, та надають йому, як особі, яка його пред`являє, право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
Крім цього, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, 30.07.2025 близько 10 години 50 хвилин, керуючи транспортним засобом «KIA», моделі «Sportage» в кузові сріблястого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по 6 км автодороги «Житомир-Чернівці», поблизу с. Тетерівка, Житомирського району, Житомирської області, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху та для складання адміністративних матеріалів.
В подальшому, ОСОБА_4 на вимогу працівників поліції пред`явити документи відповідно до вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, усвідомлюючи свої протиправні дії, достовірно знаючи, що посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_4 », дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », серія «ВХМ», номер « НОМЕР_2 », видане «08.12.2021 ТСЦ №4882», категорії «B» та «С», уповноваженим органом не видавалось та є підробленим, пред`явив та передав його поліцейському для перевірки, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ. 
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.
Сторони угоди погодились на призначення покарання ОСОБА_4 : 
- за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України – у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
На підставі ст. 70 КК України просили призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисниця ОСОБА_7 у судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та розміру покарання.
Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд, дослідивши угоду, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, необхідній для вирішення цього питання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином та кримінальними проступками.
Відповідно до ст. 474 КПК України судом встановлена добровільність сторін при укладанні угоди, тобто їх дії не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено обставин, за яких суд відмовляє в затверджені угоди.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив підроблення офіційного документа, який видається установою і надає право керування транспортним засобом, з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та використання завідомо підробленого документа, і, враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження даної угоди, за якою призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання.
Арешти, накладені на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК, підлягають скасуванню.
Долю речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі на залучення експерта стягнути з обвинуваченого.
Запобіжний захід не застосований та відсутні підстави для його застосування.
Цивільний позов не заявлений.
Викривачі у даному кримінальному провадження відсутні.
Керуючись ст.314, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 06 січня 2026 року, укладену між прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному №12025065610000160 від 30.07.2025 року.
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України – у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.08.2025 року у справі №295/10488/25 - скасувати.
Речові докази, а саме: 
- посвідчення водія серії НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , категорії В та С - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3565,60 грн процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судових експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуюча суддя ОСОБА_1