Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року Справа№200/9834/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Логойди Т.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

13.12.2025 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати йому не у повному розмірі грошового забезпечення за період з 01.01.2020 року по 30.10.2025 року включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку його грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2020 - 2025 роки), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2020 рік - 2102 грн., на 2021 рік - 2270 грн., на 2022 рік - 2481 грн., на 2023 рік - 2684 грн., на 2024 рік – 3028 грн., на 2025 рік – 3028 грн., шляхом множення на відповідні тарифні коефіцієнти з 01.01.2020 року по 30.10.2025 року включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 сплатити на його користь недоплачені протягом 2020 - 2025 років суми грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення за 2020 - 2025 роки) з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2020 рік - 2102 грн., на 2021 рік - 2270 грн., на 2022 рік - 2481 грн., на 2023 рік - 2684 грн., на 2024 рік – 3028 грн., на 2025 рік – 3028 грн., з урахуванням вже сплаченого грошового забезпечення.
Позов обґрунтовував тим, що протягом спірного періоду проходження військової служби відповідачі невірно обчислювали розміри його посадового окладу та окладу за військове звання (застосували прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 року - 1762 грн. та розрахункову величину 1762 грн. замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року та є вищим), що призвело до виплати йому грошового забезпечення, а також виплат, які обчислюються виходячи з посадового окладу та/або окладу за військовим званням в меншому розмірі, та, відповідно, до порушення його права на належне грошове забезпечення.
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 - подав відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких зазначав, що Військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_1 та не є юридичною особою.
Протягом спірного періоду нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 здійснювалася фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , до складу якої входила Військова частина НОМЕР_2 .
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй підрозділах. Грошове забезпечення (в тому числі посадовий оклад та оклад за військове звання) та одноразові види грошового забезпечення виплачувалися позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 відповідно до норм чинного законодавства. Тому позивач не має право на перерахунок грошового забезпечення та інших виплат виходячи із такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня відповідного календарного року. 
Також вважав, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, що встановлений ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Просив в задоволенні позову відмовити.
Військовою частиною НОМЕР_2 відзив на позовну заяву подано не було.
Судом встановлено, що з 01.01.2020 року по 30.10.2025 року включно ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй підрозділах (зокрема у Військовій частині НОМЕР_2 , яка є структурним підрозділом Військової частини НОМЕР_1 та не є юридичною особою) (підтверджується, зокрема: військовим квитком позивача; витягом з наказу відповідача від 30.10.2025 року № 273 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини з вказаної дати).
Наказом Військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2025 року № 273 позивача – військовослужбовця військової частини - Військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2025 року №48-РС, виключено зі списків особового складу частини з 30.10.2025 року.
Протягом спірного періоду нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 , в тому числі позивачу, здійснювалася фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , до складу якої входила Військова частина НОМЕР_2 .
Протягом спірного періоду проходження позивачем військової служби – з 01.01.2020 року по 30.10.2025 року включно відповідач - Військова частина НОМЕР_1 обчислював розміри його посадового окладу та окладу за військовим званням наступним чином:
- щодо періоду по 19.05.2023 року включно – шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; 
- щодо періоду з 20.05.2023 року по 17.06.2025 року – із застосуванням розрахункової величини 1762 грн.;
- щодо періоду з 18.06.2025 року – шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Це вплинуло на розмір інших складових грошового забезпечення позивача (щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, які розраховуються виходячи з посадового окладу та/або окладу за військовим званням).
Вказані обставини відповідачем не заперечуються.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 року, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 цієї Постанови в редакції, яка була чинною до 24.02.2018 року, було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
При цьому, Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
24.02.2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», п. 6 якої внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 викладено в редакції, згідно з якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визнано протиправним та скасовано.
Отже, з 29.01.2020 року, тобто з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18, діяв п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 у первісній редакції, згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Оскільки положення п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 в частині обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням виходячи з мінімальної заробітної плати (а не прожиткового мінімуму) суперечать положенням п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому вони застосуванню не підлягають.
20.05.2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 481, якою внесені зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», згідно з якими абз. 1 п. 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року у справі № 320/29450/24, що залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 року та набрало законної сили, визнано протиправним та нечинним п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року № 481 стосовно внесення змін до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Отже, з 18.06.2025 року – дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/29450/24 відновлена дія п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції (до внесення до неї змін постановами Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 та від 12.05.2023 року № 481), згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Виходячи з наведених положень законодавства суб`єкт владних повноважень – орган фінансового забезпечення зобов`язаний був обчислювати розміри посадового окладу та окладу за військове звання військовослужбовців наступним чином:
- щодо періоду по 28.01.2020 року включно – з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01.01.2018 року (1762 грн.); 
- щодо періоду з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно – з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року (такий прожитковий мінімум встановлювався відповідними законами України про Державний бюджет України на відповідний рік та був більшим за прожитковий мінімум минулого року, що впливало на розмір грошового забезпечення військовослужбовців в сторону його збільшення);
- щодо періоду з 20.05.2023 року по 17.06.2025 року включно – з використанням розрахункової величини 1762 грн.;
- щодо періоду з 18.06.2025 року – з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Відповідачем частково помилково застосовані наведені положення законодавства, що призвело до виплати позивачу грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж встановлений законодавством, чим порушені права позивача на належне грошове забезпечення.
З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову шляхом, який гарантував би повне їх відновлення та унеможливив би подальше звернення до суду (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
При обранні способу захисту та відновлення порушених прав позивача судом враховано те, що розмір прожиткового мінімуму станом на 1 січня відповідного календарного року чітко встановлений законами України про Державний бюджет України на відповідний рік (а не на 01.01.2018 року, як помилково вважав відповідач), що не потребує додаткового відображення його в резолютивній частині судового рішення.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом врахована правова позиція, що викладена Верховним Судом у постанові від 05.06.2024 року у справі № 420/18318/23.
Позовні вимоги до Військової частини НОМЕР_2 задоволенню не підлягають, оскільки протягом спірного періоду нарахування та виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 , в тому числі позивачу, здійснювалася фінансовою службою Військової частини НОМЕР_1 , до складу якої входила Військова частина НОМЕР_2 , а не зазначеною військовою частиною.
Посилання відповідача на те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, що встановлений ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, - є неприйнятними, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, що встановлений ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, і він позивачем дотриманий.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не застосування в періоди з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року по 30.10.2025 року включно при обчисленні ОСОБА_1 грошового забезпечення (в тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення) - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести щодо періодів з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року по 30.10.2025 року включно ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення (в тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням, додаткових видів грошового забезпечення) - шляхом застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, яка діяла з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року включно та з 18.06.2025 року, та виплатити йому їх недоотримані частини.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено 16 січня 2026 року. 

Суддя Т.В. Логойда