ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 712/1303/25		
Провадження № 22-ц/821/95/26		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - Василенко Л.І.,
суддів: Карпенко О.В., Новікова О.М.,

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс», Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 21.11.2023 між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 00-10335228 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Всупереч умов договору № 00-10335228 від 21.11.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 33616,00 грн, яка складається з 6050 грн заборгованості по кредиту, 27566,00 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу № 22-01/2024, згідно умов якого, ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023.
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу № 16082024 МК/ЕЙС згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023.
В зв`язку з вищевикладеним, Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 в розмірі 33616,00 грн; судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у загальному розмірі 33616,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, а всього 41038,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, взявши до уваги дослідженні в судовому засіданні докази та по суті визнання відповідачем факту отримання кредиту та заборгованості за тілом кредиту, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідач при укладанні кредитного договору був достеменно ознайомлений з умовами надання кредитних коштів, у тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом та умовами повернення кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у загальному розмірі 33616,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025 та ухвалите нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не надано оцінки фактичним обставинам викладених у позовній заяві, які явно свідчать про порушення закону.
Так, відповідно до договору кредитної лінії № 00-10335228 від 21.11.2023 укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 зазначено, а саме в п. 1.7., що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору становить 2182,54%. Вважає, що дана умова договору є непропорційно високою, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, суперечить нормам ЗУ «Про захист прав споживачів».
Крім того, ч. 5 ЗУ «Про споживчий кредит» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Також, положення п. 1.5. договору щодо встановлення комісії у розмірі 10% від суми кредиту є нікчемними відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору.
Відсутність паспорта споживчого кредиту, який є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору, вказує на порушення норм ЗУ «Про споживче кредитування»

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-10335228 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Підписанням договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на відповідному сайті позикодавця з повною інформацією щодо його послуг.
Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5500,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п 1.3 Кредитного договору строк дії кредитної лінії: 240 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 18.07.2024.
Позичальник ОСОБА_1 , укладаючи договір кредитної лінії № 00-10335228 від 21.11.2023, був повністю ознайомлений та проінформований про умови надання кредиту, що підтверджується підписанням електронним підписом позичальника шляхом введення одноразового ідентифікатора № 15947, що був направлений на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений відповідачем. Водночас позичальником електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором № 52479, підписаний паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови укладеного кредитного договору
Як вбачається з інформаційної довідки від 09.09.2024 за вих. № 204/09 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції згідно переліку, що наведений і додатку №1. Так, під № 4576, зазначеному у переліку, 21.11.2023 було перераховано 5500,00 грн на платіжну картку клієнта Приватбанку № НОМЕР_2 .
На виконання ухвали суду від 24.07.2025 про витребування доказів, 18.08.2025 АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , також по клієнту емітувались інші картки. Додатково направили виписку по рахунку № НОМЕР_4 за період 21.11.2023 - 26.11.2023, яка містить зарахування 21.11.2023 на суму 5500,00 грн. Вказані кошти 21.11.2023 рівними платежами по 2500 грн були перераховані DPAY*FAVBET.UA. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою за період 21.11.2023 - 26.11.2023, фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 , який також знаходиться у анкетних даних ОСОБА_1 
22.01.2024 ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023, відповідно до якого клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 вбачається, що під № 12156 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15752,00 грн.
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у розмірі 33616,00 грн, що підтверджується реєстром боржників за указаним договором факторингу № № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 (порядковий № 5682).

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 тіла кредиту та нарахованих відсотків.
Отже, предметом позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» є стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії № 00-10335228від 21.11.2023 в розмірі 33616,00 грн, з яких 6050 грн - заборгованість за кредитом, 27566,00 грн - заборгованість по відсоткам.
Судом першої інстанції встановлено, що всупереч умов договору № 00-8382942 від 14.06.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 28.12.2024 у загальному розмірі 33616,00 грн, яка складається з: 6050,00 грн - заборгованість по кредиту; 27566,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (пункт третій частини першої статті 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
З матеріалів справи вбачається, що при підписанні кредитного договору № 00-10335228 від 21.11.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «Качай гроші» (первісний кредитор) сторонами було погоджено всі істотні умови договору. Відповідачем вказаний договір був підписаний за допомогою електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора 15947.
Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5500,00 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п 1.3 Кредитного договору строк дії кредитної лінії: 240 днів, позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю (дата повернення кредиту) 18.07.2024.
Згідно з п. 1.3.1. позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 21.12.2023 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 30 день після рекомендованої дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії.
Відповідно до п. 1.4. сторони погодили тип процентної ставки - фіксована.
Пунктом 1.4.1 Договору передбачено, що стандартна процента ставка складає 2,80 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку користування Кредитом, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.
Відповідно до п. 1.4.2. Договору знижена процентна ставка складає 0,84 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за Рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п. 1.3.1. даного Договору. Знижена процентна ставка застосовується протягом 30 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункту 1.3. цього Договору.
Крім того, п. 1.4.3. Кредитного договору передбачено, що у разі здійснення позичальником платежу не пізніше наступного дня за рекомендованою датою погашення процентів, визначеною п. 1.3.1. даного договору, до позичальника, як учасника Програми лояльності, застосовується індивідуальна знижка (знижена процентна ставка) на стандартну процентну ставку, яка зазначена у п. 1.4.2. даного договору. У випадку невиконання позичальником умов для отримання від кредитодавця індивідуальної знижки (застосування зниженої процентної ставки), користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою, як зазначена у п. 1.4.1. даного договору.
Позичальник розуміє та поінформований, що у разі невикористання ним на отримання знижки (невиконання умов отримання знижки) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для позичальника, оскільки надання кредиту за даним договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а застосування зниженої процентної ставки є проявом лояльності кредитодавця до позичальника та правом кредитодавця.
Як вбачається з інформаційної довідки від 09.09.2024 за вих. № 204/09 ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомив, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції згідно переліку, що наведений і додатку №1. Під № 4576, зазначеному у переліку, 21.11.2023 було перераховано 5500,00 грн на платіжну картку клієнта Приватбанку № НОМЕР_2 .
На виконання ухвали суду від 24.07.2025 про витребування доказів, 18.08.2025 АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_6 , також по клієнту емітувались інші картки. Додатково направили виписку по рахунку № НОМЕР_7 за період 21.11.2023 - 26.11.2023, яка містить зарахування 21.11.2023 на суму 5500,00 грн. Вказані кошти 21.11.2023 рівними платежами по 2500 грн. були перераховані DPAY*FAVBET.UA. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за указаною платіжною карткою за період 21.11.2023 - 26.11.2023, фінансовий номер телефону: НОМЕР_8 , який також знаходиться у анкетних даних ОСОБА_1 .
Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Качай гроші» свого обов`язку щодо надання коштів відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023.
Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, ОСОБА_1 суду надано не було.
Згідно графіку платежів вбачається, що дата видачі кредиту - 21.11.2023, сума кредиту - 5500,00 грн, строк кредиту 240 днів, дата повернення 18.07.2024, проценти за користування кредитом 33726,00 грн, загальна вартість кредиту 39776,00 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами в рекомендований період з 21.11.2023 по 20.12.2023 здійснювалось за зниженою процентною ставкою згідно п. 1.4.2 договору, а в період з 21.12.2023 по 23.12.2023 за стандартною процентною ставкою згідно п. 1.4.1. договору.
Із наведеного слідує, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку дії договору та на підставі умов договору.
Слід зауважити, що стороною відповідача надані позивачем розрахунки заборгованості не спростовані, не надано власного розрахунку чи доказів виконання боргових зобов`язань.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість наявності у відповідача заборгованості в розмірі 33616,00 грн.
Колегія суддів враховує те, що не погоджуючись із зазначеним позивачем розміром заборгованості, відповідач, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не спростував розрахунок заборгованості, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу отриманих в кредит коштів та сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами.
Щодо договорів факторингу.
Відповідно до статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Як встановлено судом, 22.01.2024 ТОВ «Качай Гроші» (клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (фактор) уклали договір факторингу № 22-01/2024 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
За приписами пункту 2.3. договору, з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно Реєстру Боржників та набуває всіх прав за ним.
У відповідності до п. 2.5. договору факторингу відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.
Згідно розділу 1 - дата відступлення прав вимоги - робочий день в який сторони склали та підписали акт прийому -передачі реєстру боржників.
Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 вбачається, що під № 12156 від ТОВ «Качай Гроші» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15752,00 грн.
16.08.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС згідно умов якого, клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-10335228 від 21.11.2023 у розмірі 33616,00 грн, що підтверджується реєстром боржників за указаним договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 (порядковий № 5682).
Згідно долучених до справи договорів, за якими відступлено право вимоги боргу за вказаним кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.
Вказані договори факторингу, що містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками, підтверджують належний перехід прав вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «Макс кредит» та від ТОВ «Макс кредит» до ТОВ «ФК «Ейс».
Договори факторингу є чинними, оскільки їх дійсність ніким не оспорено, а тому вони підлягають виконанню.
Щодо стягнення комісії за кредитним договором.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частин першої, другої, п`ятої та сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору кредитної лінії № 00-10335228 від 21.11.2023 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 550 грн (одноразово), встановлена в п. 1.5. Договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, а тому підлягає до стягнення.
Щодо посилань скаржника про застосування частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року.
Положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки вводяться в дію поетапно.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Аналіз зазначеного у позовній заяві розрахунку заборгованості свідчить про те, що проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору та за процентною ставкою, визначеною п. 1.4.1 договору та у відповідності до чинного законодавства.
Посилання скаржника на частини першу, другу, пункт п`ятий частини третьої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, не заслуговують на увагу. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак у даному випадку спірними є нарахування відсотків за правомірне користування кредитними коштами, а не відсотків компенсації у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором, чого помилково не врахував скаржник.
При цьому позичальник, укладаючи кредитний договір, самостійно та добросовісно надав оцінку запропонованим умовам кредитування, зважив на можливість їх дотримання з огляду на наявне фінансове становище та на час укладення договору вважав їх прийнятними та вигідними для себе, що й отримало вираження у факті надання згоди на укладення правочину та отримання на його підставі кошів кредиту.
Таким чином, за обставин даної справи не можна вести мову про укладення кредитного договору на вкрай невигідних для відповідача умовах.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
Згідно частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, судом першої інстанцій виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права.
Інші доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною першою статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до пунктів першого, другого частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Врахувавши характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, про стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2025, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуюча        Л.І. Василенко

Судді         О.В. Карпенко

О.М. Новіков