ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року		Справа № 380/1938/25 пров. № А/857/22212/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року (суддя Ланкевич А.З., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ:
У січні 2025 року Головного управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача податковий борг у сумі 15487,77 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.
В апеляційній скарзі вказує, що податковий борг виник по узгоджених грошових зобов`язаннях, нарахованих податковим органом за результатами перевірки. Контролюючим органом вживалися заходи для його погашення, проте податковий борг відповідачем не сплачено.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що сам факт наявності у відповідача об`єкта оподаткування без дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, не може свідчити про правомірність дій позивача щодо визначення суми грошового зобов`язання.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 є фізичною особою, будь-які відомості про зайняття відповідачем підприємницькою діяльністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні. Відповідач перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків.
У період з 01.02.2024 по 07.02.2024 посадовими особами Головного управління ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, про що складено акт від 21.01.2019 №81/13-01-51-13/ НОМЕР_2 .
Згідно висновків цього акта встановлено порушення відповідачем:
- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, статті 168, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України (далі – ПК) в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік в сумі 11111,18 грн;
- підпункту 164.2.7 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.4.5 пункту 168.4 статті 168, пункту 179.7 статті 179, підпункту 1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п.16 примітки 1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК в результаті чого занижено військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за 2020 рік в сумі 925,93 грн;
- підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту 179.1 статті 179 ПК в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.
На підставі висновків проведеної перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.03.2024:
- №11870/13-01-24-08 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 340 грн;
- №11811/13-01-24-08 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 13888,98 грн, в т.ч.: за основним платежем – 11111,18 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 2777,80 грн (далі – ППР №№870, 811 відповідно);
Пеня нарахована на акт про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства від 13.02.2024 №5064/13-01-24-08 в сумі 93,44 грн;
- №11809/13-01-24-08 від 21.03.2024 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 1157,41 грн;
Пеня нарахована на акт про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства №5064/13-01-24-08 від 13.02.2024 на суму 7,79 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу за його адресою: вул.Сірка, 25/39, м.Львів, однак поштове відправлення повернулось на адресу контролюючого органу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».
На виконання вимог ПК позивач надіслав на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ф» від 11.11.2024 року №0023927-1303-1301, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 15487,77 грн. Однак така повернута підприємством поштового зв`язку на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 ПК).
Право контролюючих органів на звернення до суду з позовом щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктом 162.1 статті 162 ПК платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За правилами абpацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Зі змісту підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК слідує, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК (в редакції станом на 2016 рік), ставка податку становила 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Пунктом 179.1 статті 179 ПК визначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 ПК податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Тому, при списанні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом, включаючи і проценти, як плату за отриману послугу з користування наданими коштами.
Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Наведене правило застосовується за наявності двох умов: 1) кредитор належним чином має повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто); 2) кредитор має включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.
Предметом позову є стягнення з відповідача податкового боргу по платежах «податок на доходи фізичних осіб» та «військовий збір» у загальному розмірі 15487,77 грн.
Підставою виникнення податкового боргу є неподання відповідачем інформації про отримання додаткового блага у вигляді суми боргу платника податків, анульованого (прощеного) кредитором, в т.ч. неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_1 відповідного повідомлення про анулювання (прощенння) боргу.
Зважаючи на положення статті 67 Конституції України, приписи пункту 36.1 статті 36, пункту 37.2 статті 37, абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК суд вважає, що сам факт наявності у відповідача об`єкта оподаткування без дотримання порядку повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, не може свідчити про правомірність дій позивача щодо визначення суми грошового зобов`язання.
Жодних доказів щодо здійснення відповідних дій (претензійно-правової роботи) зі сторони банку матеріали справи не містять.
Як уже зазначалося вище, тільки в тому випадку, коли боржник, який отримавши додаткове благо та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у т.ч. шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто, він зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
За відсутності таких доказів, не можна вважати доведеним порушення боржником абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК та обґрунтованість висновків контролюючого органу про нарахування позивачу грошового зобов`язання, відповідно стягнення його в судовому порядку.
При цьому, вказані суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору не можуть бути стягнуті навіть за умови узгодження податкових повідомлень-рішень від 21.03.2024 року та не оскарження їх у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №819/1969/17 .
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич