ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 
"13" січня 2026 р. Справа№ 911/2846/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Ходаківської І.П. 
Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В. 
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 13.01.2026 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»
на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 (повне рішення складено 11.11.2025) 
у справі №911/2846/25 (суддя Черногуз А.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кузьминецька Будівельна Кераміка»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»
про скасування нарахування та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Кузьминецька Будівельна Кераміка» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі за текстом - відповідач) про скасування, здійсненого Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» нарахування позивачу збитків у грошовій сумі, що дорівнює вартості обсягу природного газу, обчисленого за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.06.2025 по 14.06.2025 відповідно до складеного Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» Акта-розрахунку від 12.08.2025; зобов`язання Київську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок позивачу обсягу спожитого природного газу за період з 09.06.2025 по 14.06.2025 за середньодобовими даними попереднього періоду в загальному обсязі 37751,7 метрів кубічних.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач безпідставно застосував до нього донарахування необлікованого об`єму і обсягу природного газу за період з 01.06.2025 по 14.06.2025, оскільки позивач вчасно (невідкладно) 09.06.2025 повідомив відповідача про зупинку роботи вузла обліку природного газу (далі за текстом - ВОГ). Проте відповідач лише 13.06.2025 здійснив виїзд на об`єкт позивача, за результатами якого слав Акт перевірки технічного стану комерційного ВОГ та Акт про порушення стосовно позивача від 13.06.2025, який задоволено Комісією з розгляду актів про порушення Протоколом №224 від 12.08.2025, чим допустив порушення Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі за текстом - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2494, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824 (далі за текстом - Кодекс ГРМ). 
Господарський суд Київської області рішенням від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 позовні вимоги задовольнив частково; скасував здійснене Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» нарахування позивачу «збитків» у грошовій сумі, що дорівнює вартості обсягу природного газу, обчисленого за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.06.2025 по 14.06.2025 відповідно до складеного Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Акта-розрахунку від 12.08.2025; стягнув з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору; у решті позову суд першої інстанції відмовив. Також суд першої інстанції вказаним рішенням достягнув з відповідача в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 816,80 грн. 
Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами дати початку позаштатного режиму роботи лічильника у зв`язку з чим здійснення нарахувань за спірний період є безпідставним та таким, що не ґрунтується на достовірно встановлених судом фактичних даних; до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу першого пункту 8 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ, що виключають правові підстави для застосування процедури нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за період з 01.06.2025 по 14.06.2025. При цьому дії позивача свідчать про вжиття всіх залежних від нього заходів для належного виконання зобов`язання за договором розподілу природного газу, а відтак у його діях відсутня вина у виникненні зупинки вузла обліку.
Суд першої інстанції визнав обраний позивачем спосіб захисту правильним, належним та ефективним стосовно першої позовної вимоги, таким, що відповідає положенням пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) та статті 20 Господарського кодексу України. При цьому суд першої інстанції вказав, що позивачем допущено некоректне використання слова «збитки» у формулюванні цієї вимоги, проте таке формулювання є наслідком використання відповідачем слова «збитки» у виставленому відповідачем рахунку для сплати нарахованих сум. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Київську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» здійснити перерахунок позивачу обсягу спожитого природного газу за період з 09.06.2025 по 14.06.2025 за середньодобовими даними попереднього періоду в загальному обсязі 37 751,7 метрів кубічних, то в цій частині позову суд першої інстанції відмовив, оскільки вимога позивача не підтверджена належними доказами, а подані матеріали не дають суду можливості перевірити правильність і обґрунтованість заявленого розрахунку.
Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову про скасування нарахування та зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту. Заявлення позовної вимоги про скасування, здійсненого Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» нарахування позивачу «збитків» не відповідає фактичним обставинам справи, у матеріалах даної справи відсутній розрахунок на оплату №2214 від 12.08.2025 і положення Кодексу ГРМ не містить поняття «збитків». Суд першої інстанції, взяв в лапки слово - збитки, не вказав особи, яка повинна скасувати здійснене нарахування «збитків», не вказав юридичної особи, яка повинна виконати рішення, чим допустив порушення частини 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України). 
Господарський суд Київської області ухвалою від 03.09.2025 у справі №911/2772/25 відмовив позивачу у відкритті провадження. У позові позивач зазначив Київську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» як іншу особу, тобто позовні вимоги стосуються іншої особи, яка не є юридичною особою. 
За твердженням відповідача рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 не відповідає Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейський суддів щодо якості судових рішень. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2025 справу №911/2846/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. - головуючий, Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.12.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Київської області від 20.10.2025 у справі №911/2846/25; розгляд апеляційної скарги призначив на 16.12.2025 на 13 год. 00 хв.; витребував матеріали справи №911/2846/25 з Господарського суду Київської області. 
Позивач згідно відзиву на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення, посилаючись на обрання правильного, належного і ефективного способу захисту, оскільки він не погоджується із нарахуванням відповідачем вартості необлікованого газу на суму 6 542 145,18 грн. Визначення у позовній вимозі поняття збитки стало наслідком того, що у рахунку на оплату №2214 від 12.08.2025 Київською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» зазначено, що позивачу нарахована до оплати сума, здійснена «за надані збитки, завдані порушенням вимоги Кодексу ГРМ згідно Акта про порушення №2214 від 13.06.2025. 
Щодо суті позовних вимог, то зупинка ВОГ сталася не з вини позивача, який вчасно повідомив відповідача про необхідність термінового здійснення перевірки та демонтажу для направлення пристрою на перевірку, тоді як відповідач направив своїх працівників лише на п`ятий день. Отже, саме несвоєчасне реагування відповідача на повідомлення позивача призвело до збільшення періоду, за який позивачу донараховано обсяги необлікованого природного газу. 
Донарахування за об`єми природного газу за період з 01.06.2025 по 08.06.2025 є неправомірним, оскільки у вказаний період ВОГ здійснював облік, нарахування необлікового об`єму газу за період з 01.06.2025 по 14.06.2024 суперечить вимогам підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, і відповідач всупереч положенням Кодексу ГРМ не визначив дату фактичного виходу пристрою з ладу. При цьому нарахований відповідачем обсяг природного газу є таким, що перевищує середні показники фактичного використання позивачем природного газу. 
Щодо зазначення у позові філію як іншу особу, то зазначене спричинене тим, що позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд», в якому відсутня функція зазначення відповідача в особі філії. Щодо ухвали Господарського суду Київської області від 03.09.2025 у справі №911/2772/25, то підставою для відмови у прийняті позовної заяви стало те, що позивач визначив відповідачем Київську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», яка не є юридичною особою, а тому не може бути стороною у господарському процесі. 
Матеріали справи №911/2846/25 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 03.12.2025. 
У судовому засіданні 16.12.2025 оголошено перерву у розгляді справи №911/2846/25 до 13.01.2026 до 12 год. 45 хв.
Представник відповідача у судовому засіданні 13.01.2026 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
Представник позивача у судовому засіданні 13.01.2026 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задовольнити, а рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 залишити без змін. 
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила наступне.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції, постановою НКРЕКП № 1839 від 26.12.2022 Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.
Постановою НКРЕКП № 1596 від 31.08.2023 «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 №1839 та врегулювання питань щодо провадження Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу» зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» виконувати зобов`язання, покладені НКРЕКП на АТ «Київоблгаз» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «Київоблгаз».
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом позивача є Київська філія Товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України», яка згідно Положення про Київську філію діє від імені Товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» та здійснює діяльність з розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи для задоволення потреб споживачів природного газу, відповідно до отриманих від газотранспортних організацій поставлених обсягів.
Отже, з 01.09.2023 Київська філія Товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» виконує функції Оператора ГРМ, визначені Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРМ.
01.09.2023 між Київською філією Товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» (Оператор ГРМ) та позивачем (Споживач) укладений Типовий договір розподілу природного газу № 044916DM6OMP018, шляхом підписання заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (а.с. 53-57), який містить наступні умови:
- типовий договір розподілу природного газу (надалі - Договір) - є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи;
- умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем);
- цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункти 1.1-1.3 Договору); 
- за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (розділ 2 Договору);
- при вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (пункти 2.1, 2.2, 2.3 Договору);
- облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором (пункти 5.1, 5.2. Договору);
- порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору (пункт 5.4 Договору);
- Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу Споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань (пункт 5.5 Договору);
- Оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, дотримуватись встановлених вимог Кодексу газорозподільних систем щодо приладового обліку, якщо комерційний вузол обліку (лічильник газу) за Договором буде належати Оператору ГРМ; проводити на вимогу Споживача перевірку роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу) у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем (пункт 7.1 Договору);
- Оператор ГРМ має право, зокрема, не здійснювати фактичний розподіл природного газу Споживачу або обмежити його чи припинити у порядку та на підставах, передбачених Договором; безперешкодного та безкоштовного доступу на територію та земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система, та/або газове обладнання Споживача, та/або комерційний вузол обліку, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством та Договором; перевіряти роботу комерційного вузла обліку (лічильника газу), у тому числі встановленого на об`єкті Споживача, у порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем (пункт 7.2 Договору);
- Споживач зобов`язаний: 1) здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; 2) своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); 3) не перешкоджати Оператору ГРМ у здійсненні заходів щодо вдосконалення обліку природного газу для точності виміру обсягів розподілу та споживання природного газу, у тому числі, встановлення засобів дистанційної передачі даних, установлення дублюючих засобів вимірювальної техніки чи монтажу окремих закладних частин для можливості їх встановлення за рахунок Оператора ГРМ; 4) забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; 5) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 6) забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; 7) дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем; 8) на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (пункт 7.3 Договору);
- Договір укладено на невизначений строк (пункт 12.1 Договору).
Як зазначає позивач, 09.06.2025 відбулася зупинка комерційного вузла обліку природного газу (ВОГ), який здійснює вимірювання та реєстрацію результатів споживання природного газу.
У той же день (09.06.2025) позивач направив на адресу Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заявку вх. №КОФ/100.6.1-ВХ-22018-25 від 09.06.2025 з проханням направити представника для проведення робіт з демонтажу комерційного вузла обліку газу за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Кузьмінці, вул. Василя Путаненка, буд. 57 у зв`язку із зупинкою зазначеного вузла (а.с. 28).
09.06.2025 позивач листом №09-06/01/25 (вх. №КОФ/100.6.1-ВХ-22020-25 від 09.06.2025) повідомив Головного метролога Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зупинку ВОГ та просив направити представників метрологічної служби для проведення робіт із розпломбування. Товариство просило дозволити здійснювати розрахунки за спожитий природний газ за середньодобовим споживанням за останні 12 місяців на період проведення ремонтних, випробувальних та метрологічних робіт (а.с. 34). 
12.06.2025 позивач повторно звернувся до Головного метролога Київської філії з аналогічним проханням направити представника метрологічної служби для розпломбування ВОГ зав. №00530 та направлення його на позачергову експертизу і ремонт. За час відсутності обліку обсягу спожитого природного газу через комерційний ВОГ, елементом якого є демонтований ЗВТ та на період проведення ремонтних, випробувальних та метрологічних робіт позивач просив провести розрахунок обсягу спожитого природного газу за середньодобовими значеннями за попередні три аналогічних періоди на споживання природного газу з урахуванням періоду відсутності ЗВТ, що передбачено абзацом 3 підпункту 2 глави 7 розділу Кодексу ГРС (а.с. 32).
Відповідно до Акта перевірки технічного стану комерційного ВОГ від 13.06.2025 під час обстеження вузла обліку та перевірки працездатності вимірювального комплексу шляхом скидання природного газу на свічу після лічильника встановлено відсутність зміни показань вимірювального комплексу, при тому що газоспоживаюче обладнання на момент перевірки працювало. Фактичні витрати газу становили 0 мі/год, що свідчить про безоблікове споживання природного газу. Вказане відповідно до підпункту 2 пункту 6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) кваліфікується як позаштатний режим роботи комерційного ВОГ.
14.06.2025 представники Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» у присутності представника споживача здійснили перевірку технічного стану комерційного ВОГ, про що склали відповідний акт (а.с. 15).
У зв`язку з виявленим фактом представниками оператора ГРМ було складено Акт про порушення № 2214 від 13.06.2025, у якому зафіксовано порушення вимог підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ пошкодження засобу вимірювальної техніки (лічильника газу) або роботу комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата природного газу не обліковується або обліковується некоректно (а.с. 16). 
14.06.2025 представниками Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» складено Акт про усунення порушення, згідно з яким порушення усунуто шляхом демонтажу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) для проведення позачергової повірки (а.с. 17). 
На виконання зазначених заходів лічильник газу основного фонду за участю представників оператора ГРМ було демонтовано, а натомість встановлено ЗВТ обмінного фонду КВР-1.01 №01136, що перебуває у власності ТОВ «Газорозподільні мережі України».
Про факт передачі та опломбування ЗВТ свідчать Акт лабораторії засобів вимірювальної техніки Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 13.06.2025 та Акт опломбування лічильника газу після повірки/перевірки працездатності від 13.06.2025 (а.с. 13). 
Протоколом Київської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» від 14.06.2025 ЗВТ було направлено на позачергову чи експертну повірку (а.с. 45). 
17.06.2025 Лабораторією засобів вимірювальної техніки Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» проведено позачергову повірку демонтованого ВОГ КВР-1.01 G250 DN 80 заводський № 00530, який 09.06.2025 вийшов із ладу без жодного втручання з боку споживача. За результатами дослідження, оформленими Актом від 19.06.2025, ВОГ визнано непридатним, при цьому лабораторією встановлено відсутність ознак пошкодження, втручання чи руйнування пломб (а.с. 14).
Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» направила на адресу позивача виклик на засідання комісії з розгляду актів про порушення Кодексу ГРМ від 02.07.2025 №КОФ/100.1.6.1-ВИХ-13448-25, яке було призначене на 10.07.2025 (а.с. 21). Засідання не відбулося, у зв`язку з чим позивачу видано повторний виклик №КОФ/100.1.6.1-ВИХ-14562-25 від 10.07.2025 на 24.07.2025. Факт отримання 10.07.2025 виклику підтверджується підписом генерального директора Близнюка О.В. (а.с. 23). 
16.07.2025 позивач листом №16-07/01/25 просив відповідача надати роз`яснення щодо порядку розрахунку об`єму спожитого природного газу (а.с. 33). Доказів реагування відповідача на вказаний лист позивача матеріали даної справи не містять.
24.07.2025 відбулося засідання комісії з розгляду акта про порушення № 2214 від 13.06.2025 за участю представників позивача генерального директора Близнюка О.В. та адвоката Столаби Ю.М., а також семи членів комісії від відповідача. Розгляд акта фактично відбувся, однак рішення за його результатами не приймалося, а засідання було відкладене (а.с. 43). 
Подальший виклик на засідання комісії від 04.08.2025 №КОФ/100.1.6.1-ВИХ-17074-25 призначено на 07.08.2025, однак засідання не відбулося з ініціативи позивача (а.с. 20) (лист від 06.08.2025 (а.с. 29)).
12.08.2025 комісія з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ провела засідання, на якому розглянула акт про порушення № 2214 від 13.06.2025. За результатами розгляду комісією прийнято рішення про задоволення акта про порушення та застосування до позивача нарахування об`ємів необлікованого природного газу згідно з підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Рішення оформлено Протоколом № 2214 від 12.08.2025 (а.с. 42). У засіданні була присутня уповноважена особа позивача директор Близнюк О.В., який у протоколі зазначив заперечення проти прийнятого рішення та висловив намір подати письмові пояснення окремо.
На підставі рішення комісії 12.08.2025 складено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для непобутових споживачів) за період з 01.06.2025 по 14.06.2025 на суму 6 542 145,18 грн, обсягом 234622,13 куб.м. (а.с. 18), який містить незгоду позивача. Того ж дня відповідачем сформовано рахунок на оплату № 2214 від 12.08.2025 на зазначену суму за надані збитки, завдані порушенням вимог Кодексу згідно Акта про порушення №2214 від 13.06.2025 (а.с. 46 зворотній бік).
Супровідним листом №КОФ/100.6.1-ВИХ-18302-25 від 12.08.2025 відповідач направив позивачу акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єкту та обсягу природного газу від 12.08.2025 та рахунок на оплату збитків (а.с. 46), отримані позивачем 15.08.2025, про що останній зазначив у позові. 
Спір виник через те, що позивач вважає, що відповідач безпідставно здійснив донарахування об`ємів природного газу з 01.06.2025 по 14.06.2025.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 
Пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ містить наступний термін пошкодження ЗВТ/ лічильника газу - механічне пошкодження конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання; комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ - вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку. 
Главою 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначені види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належить пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно.
Згідно з підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.
У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 21 до цього Кодексу (пункт 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ). 
Згідно з пунктом 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).
За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (пункт 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ). 
Згідно з пунктом 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.
Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Актом про порушення від 13.06.2025 №2214 виявлено порушення позивачем підпункту 1 пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових у позаштатному режимі, внаслідок чого витрата природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. Виявлено відсутність зміни показань вимірювального комплексу КВР 1.01 зав №00530 при наявності фактичної витрати (споживанні) природного газу (позаштатний режим роботи ВОГ).
12.08.2025 Комісією з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ складено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості (для споживачів, що не є побутовими) за період з 01.06.2025 по 14.06.2025 на суму 6 542 145,18 грн за обсяг 234 622,13 куб.м. та виставлено рахунок на оплату збитків. 
Як встановлено судом першої інстанції, і що не було спростовано відповідачем ані у суді першої, ані у суді апеляційної інстанцій, позивач упродовж 2025 року фактично спожив природний газ у таких об`ємах: січень 2025 року - 225947,97 куб.м.; лютий 2025 року - 164074,28 куб.м.; березень 2025 року - 182315,53 куб.м.; квітень 2025 року - 193409,51 кумб.м.; травень 2025 року - 226345,51 куб.м.; червень 2025 року - 174239,50 кубм. (зокрема, за період з 09.06.2025 по 14.06.2025); липень 2025 року - 215554,22 куб.м.; серпень 2025 року - 111 253,00 куб.м.
Тоді як, згідно з Актом-розрахунком від 12.08.2025 відповідач здійснив нарахування позивачу витрат природного газу у загальному обсязі 290 303 куб.м., з яких 55 680,96 куб.м. (за період з 01.06.2025 по 08.06.2025) за показаннями газових лічильників (ГЛ), та 234 622,13 куб.м. (за період з 01.06.2025 по 14.06.2025) як донарахований обсяг необлікованого споживання.
Наведене свідчить про те, що відповідач здійснив донарахування позивачу об`ємів та обсягів газу, які істотно перевищують середні показники використання природного газу позивачем у попередні місяці здійснення господарської діяльності.
За підпунктом 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ пропущення строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача, несправності лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску), що сталася внаслідок його пошкодження або позаштатного режиму роботи, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ перерахунок об`єму розподіленого (спожитого) природного газу проводиться з урахуванням такого при визначенні лічильника газу або звужуючого пристрою (перетворювача різниці тиску) непридатними до застосування за результатами позачергової або експертної повірки, а також при пропущенні строку періодичної повірки лічильника газу або звужуючого пристрою з вини споживача об`єм переданого (прийнятого) газу розраховується за номінальною потужністю неопломбованого газоспоживаючого обладнання - перерахунок проводиться за період з дати виходу з ладу ЗВТ (з дати початку прострочення періодичної повірки) до моменту встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ. У разі якщо дату виходу з ладу ЗВТ неможливо достовірно визначити, перерахунок проводять з початку розрахункового періоду до дати встановлення та опломбування справного та повіреного ЗВТ.
Відповідачем не доведено суду дату виходу з ладу ЗВТ. Як вже зазначалось Лабораторією засобів вимірювання Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» механічного пошкодження корпусу ЗВТ не виявлено, пломби державного повірника наявні, видимі ознаки пошкодження та втручання на пломбах відсутні. Остання повірка згідно паспорту 19.02.2024. Показники лічильника 0485732,41 куб.м. Стікерна пломба - В19921158 без ознак втручання. Антимагнітні пломби М17475042/43 без ознак руйнування. Робоча порожнина чиста. Ротора не обертаються. Визнання абсолютної похибки при вимірюванні температури газу не можливе у зв`язку з не можливістю викрутити датчик температури. За результатами позачергової повірки комплекс визнано непридатним. 
Наведене свідчить про те, що причиною несправності приладу не було стороннє втручання в його роботу, а, отже, як правильно встановив суд першої інстанції, у період з 01.06.2025 по 08.06.2025 прилад працював та продовжував фіксувати споживання газу, а тому відповідач безпідставно провів донарахування об`ємів та обсягів газу у вказаний період. 
Отже, у оператора ГРМ не було правових підстав для здійснення донарахування обсягів природного газу за період з 01.06.2025, оскільки факт виходу з ладу ЗВТ саме з цієї дати не підтверджений жодним достовірним доказом та спростовуються фактом обліку споживання 01.06.2025 по 08.06.2025, що є порушенням вимог підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, який передбачає, нарахування з моменту фактичного виходу ЗВТ з ладу, який відповідач мав можливість встановити за наявними у нього даними щодо споживання, а не застосовувати механізм нарахування, який застосовується за умови неможливості визначення дати виходу з ладу засобу обліку.
Пунктом 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ встановлено, що у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності пошкодження пломби з прихованими заходами чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу процедура, передбачена цією главою, не застосовується (крім періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку).
При порушеннях, пов`язаних з пошкодженням ЗВТ та/або пломб на ЗВТ, за наявності по об`єкту споживача даних дублюючого ВОГ, а також в ситуації, коли наявні дані в обчислювачі/коректорі об`єму газу є достатніми для визначення об`єму природного газу по об`єкту споживача, процедура, передбачена цією главою, не застосовується.
Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно частин 1, 2 статті 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 у справі №922/4735/16 дійшов висновку про те, що приписами абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ встановлено заохочувальну норму, яка виключає застосування вимог розділу ХІ цього Кодексу при здійсненні розрахунків безоблікового споживання газу у випадку повідомлення споживачем про пошкодження лічильника оператора ГРМ до виявлення порушення, тобто у випадку вжиття споживачем всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з договором.
Саме внаслідок своєчасного повідомлення позивачем відповідача про позаштатний режим роботи лічильника приписи абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Позивач у встановленому законодавством порядку повідомляв Київську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» та Головного метролога Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про позаштатний режим роботи комерційного вузла обліку газу (фактично його зупинку).
Проте відповідач лише 13.06.2025 склав Акт перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу та Акт про порушення №2214, тобто через чотири дні після повідомлення споживача.
Таким чином, позивач своєчасно повідомив Оператора ГРМ - Київську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зупинку лічильника до виявлення цього порушення представниками Оператора ГРМ, отже таке повідомлення є своєчасним відповідно до абзацу 1 пункту 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що саме несвоєчасне реагування відповідача на повідомлення позивача призвело до збільшення періоду, який був використаний ним для донарахування обсягів необлікованого природного газу, а тому цей період (з 09.06.2025 по 14.06.2025) не може бути покладений у вину позивачу, який своєчасно вжив усіх залежних від нього заходів для усунення позаштатного режиму роботи вузла обліку, а затримка у реагуванні Оператора ГРМ не може створювати негативних наслідків для позивача, який діяв добросовісно. 
Згідно із частинами 1, 2 статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має також бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.6).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Сполученого Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява №22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 (пункт 5.6) від 04.07.2023 у справі №233/4365/18 (пункт 29)).
Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача (постанова Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 916/3610/21).
Відповідно до пункту 12 глави 5 розділу Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.
Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.
Таким чином, наведена норма дає споживачу право оскаржити об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу у судовому порядку, що дає підстави дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту є правильним, належним та ефективним, та спрямований на відновлення його становища, яке існувало до порушення його прав та законних інтересів. 
Скасування здійсненого нарахування є правильним, належним та ефективним способом захисту. Побідний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №922/4735/16. 
Щодо доводів відповідача про те, що позовна вимога про скасування, здійсненого Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» нарахування позивачу збитків не відповідає фактичним обставинам справи, і положенням Кодексу ГРМ не містить поняття «збитків», а суд першої інстанції, взявши в лапки слово - збитки допустив порушення частини 5 статті 238 ГПК України, то слід зазначити наступне. 
У матеріалах даної справи міститься супровідний лист Київської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» №КОФ/100.6.1-ВИХ-18302-25 від 12.08.2025, за яким позивачу направлено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 12.08.2025 та рахунок на оплату збитків (а.с. 46), та рахунок на оплату №2214 від 12.08.2025 (а.с. 46 зворотній бік), в якому зазначено оплата за надані збитки, завдані порушенням вимог Кодексу згідно Акта про порушення №2214 від 13.06.2025. Отже, сам відповідач визначив вказані нарахування як збитки.
При цьому суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вказав, наслідком некоректного використання позивачем слова «збитки» у формулюванні позовної вимоги стало використання відповідачем слова «збитки» у виставленому ним рахунку для сплати нарахованих сум.
Відповідно до частини 5 статті 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.
Посиланням відповідача на допущене порушення судом першої інстанції частини 5 статті 238 ГПК України не знайшло свого відображення. Разом з цим, відповідно до статті 245 ГПК України судове рішення у випадку, коли учасникам справи, державному виконавцю або приватному виконавцю є не зрозумілим для виконання, підлягає роз`ясненню судом. 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд апеляційної інстанції звертається до судової практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що метою Конвенції є захист прав, які є не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними. Це зауваження стосується, зокрема, права на доступ до суду з огляду на те, яке важливе місце посідає право на справедливий судовий розгляд у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland), заява №6289/73, пункт 24, від 09.10.1979; рішення у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06, пункт 231, від 17.01.2012; рішення у справі «Вітковскі проти Польщі» (Witkowski v. Poland), заява №21497/14, пункт 43, від 13.12.2018).
Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява №35787/03, пункт 29, від 26.07.2007; рішення у справі «Алванос та інші проти Греції» (Alvanos v. Greece), заява №38731/05, пункт 25, від 20.03.2008; рішення у справі «ТОВ «Фріда» проти України» (Frida, LLC v. Ukraine), заява №24003/07, пункт 33, від 08.12.2016; рішення у справі «Хасан Тунч та інші проти Туреччини» (Hasan Tunз and Others v. Turkey), заява №19074/05, пункт 33, від 31.01.2017; рішення у справі «Вітковскі проти Польщі» (Witkowski v. Poland), заява №21497/14, набуло статусу остаточного 13.03.2019, пункт 44, від 13.12.2018).
У практиці ЄСПЛ визначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справі «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Bмleљ and Others v. the Czech Republic), заява №47273/99, пункти 50-51 та 69, від 12.11.2002; рішення у справі «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), заява №40160/12, пункт 97, від 05.04.2018; рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява №35787/03, пункт 29, від 26.07.2007).
Отже, взяття судом першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваного рішення слова збитки у лапки не може свідчити про неправильність висновків суду першої інстанції та незаконність оскаржуваного рішення, тоді як надмірний формалізм, у даному випадку, може нівелювати забезпечення практичного та ефективного права позивача на доступ до правосуддя та судовий захист. 
Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не вказав особи, яка повинна скасувати здійснене нарахування збитків та не вказав юридичної особи, яка повинна виконати рішення не заслуговують на увагу, оскільки безпосередньо Господарським судом Київської області, з урахуванням повноважень визначених ГПК України, у абзаці 2 резолютивної частині рішення від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 скасовано здійснене Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» нарахування позивачу збитків у грошовій сумі, що дорівнює вартості обсягу природного газу, обчисленого за номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.06.2025 по 14.06.2025 відповідно до складеного Київською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Акта-розрахунку від 12.08.2025, що відповідає положенню частини 5 статті 238 ГПК України. При цьому суд першої інстанції оскаржуваним рішенням не зобов`язував відповідача та/або виконавця вчиняти певні дії з виконання судового рішення. 
Відповідно до частини 1 статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
За змістом статті 236 ГПК України (частини 1-5) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).
У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповідні на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні відносини. 
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Судові витрати відповідно до положень статті 129 ГПК України покладаються на апелянта (відповідача). 
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Київської області від 28.10.2025 у справі №911/2846/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». 
4. Матеріали справи №911/2846/25 повернути до Господарського суду Київської області.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 14.01.2026. 

Головуючий суддя С.В. Владимиренко 

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова