ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/7259/24 пров. № А/857/7386/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Квятковського Дмитра Васильовича, діючого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Квятковського Дмитра Васильовича, діючого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради про визнання протиправним та скасувати рішення про припинення державної соціальної допомоги, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Осташ А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 31.01.2025р., м.Тернопіль; дата складання повного рішення суду І інстанції: 31.01.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

04.12.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Квятковський Д.В., діючий на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради № 07-04/1304 від 15.10.2024р. про припинення державної соціальної допомоги;
зобов`язати відповідача Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради відновити виплату державної соціальної допомоги з 01.11.2024р. (а.с.1-2)

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.15-16).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.80-83).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Квятковський Д.В., діючий на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити (а.с.85-88).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що операції з купівлі іноземної валюти здійснювалися за допомогою банківської картки, яка є додатковою (допоміжним електронним платіжним засобом) і пов`язана з основним рахунком рідного брата позивача ОСОБА_2 . Відсутність оформленої довіреності свідчить про те, що ці операції проводилися на підставі усних домовленостей у родинному колі та не являють собою самостійне розпорядження коштами позивача.
Водночас, суд першої інстанції прийняв рішення, виходячи з припущення, що операції з купівлі іноземної валюти здійснювалися безпосередньо від імені позивача. Проте банківські документи (банківські виписки та інформаційний лист від АТ «КБ Приватбанк» від 10.10.2024р.) однозначно свідчать про те, що використана картка є додатковою і лише забезпечує доступ до коштів основного рахунку, відкритого на ім`я рідного брата. 
Також суд проігнорував докази, які свідчать про те, що використання додаткової банківської картки здійснено на підставі усних домовленостей між позивачем та її братом, а не в результаті самостійних фінансових операцій позивача. Факт відсутності оформленої довіреності не є доказом неправомірності операцій, якщо за наявності внутрішніх банківських положень та умов договору з банком, додаткова картка використовується виключно як допоміжний платіжний засіб. 
Окрім цього, Порядок призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затв. постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 250 від 24.02.2003р. (далі – Порядок № 250) встановлює, що державна соціальна допомога не призначається, якщо протягом 12 місяців здійснюється купівля іноземної валюти чи банківських металів на суму, що перевищує 50 тис.грн. Однак, законодавець не враховує нюанси використання допоміжних платіжних засобів, зокрема додаткових банківських карток, що не розглядаються як операції від власного імені особи, яка отримує допомогу. 
Також ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» не може включати операції, здійснені через допоміжні платіжні засоби, до визначення сукупного доходу сім`ї, якщо встановлено, що кошти належать іншій особі. 
Отже, на підставі формального аналізу операцій було відмовлено у соціальному захисті позивача, не врахувавши реальні обставини та специфіку банківської діяльності. 
При цьому нормативні акти та рекомендації Національного банку України (НБУ) встановлюють, що додаткові банківські картки видаються за умовами, які виключають трактування операцій, здійснених за їх допомогою, як окремих фінансових операцій користувача. Внутрішні положення банку зазначають, що додаткова картка є лише засобом доступу до коштів основного рахунку, і тому операції, проведені через неї, кваліфікуються як операції за рахунок коштів власника основного рахунку. 
Закон України «Про банківську діяльність» визначає, що банківські картки видаються за договорами, які встановлюють права та обов`язки сторін, а додаткові картки є допоміжним інструментом доступу до коштів основного рахунку. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів» регулює порядок здійснення операцій за допомогою електронних платіжних засобів, що включає використання додаткових банківських карток. 
Відтак, операції, здійснені за допомогою додаткової банківської картки, не можуть кваліфікуватися як операції від власного імені особи, яка користується карткою, якщо встановлено, що картка є лише допоміжним засобом доступу до коштів іншої особи. Отже, формальне трактування таких операцій як підстави для припинення державної соціальної допомоги є неправомірним.

Відповідачем Управлінням соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.118-126).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради як багатодітна матір, що підтверджується посвідченням багатодітної сім`ї серії НОМЕР_1 від 02.05.2022р., та отримує щомісячну допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях (зворот а.с.6).
23.05.2024р. ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради із заявою щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
За результатами розгляду вказаної заяви та доданих документів ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям; з 01.05.2024р. по 31.10.2024р. ОСОБА_1 отримала зазначену допомогу у розмірі 30557 грн. 58 коп. (5092 грн. 93 коп. щомісячно протягом травня-жовтня 2024 року).
Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради листом № 07-04/1304 від 15.10.2024р. повідомило ОСОБА_1 про припинення з 01.11.2024р. виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та необхідність повернення коштів в сумі 30557 грн 58 грн. (а.с.6).
Згідно вказаного листа за результатами верифікації встановлено, що при зверненні для призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 подано недостовірні дані, які впливають на отримання такої допомоги, а саме: здійснено купівлю безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги, яка здійсненна на суму, що на дату проведення операції перевищує 50 тис.грн. 

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача про припинення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги, представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що законодавець встановив обмеження не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яке полягає в тому, що особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням цієї допомоги не можуть купляти іноземну валюту на суму, що перевищує 50 тис. грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 13.12.2023р. та 26.12.2023р. здійснила купівлю 2600 дол.США, що в еквіваленті на національну валюту становить 98090 грн. Позивач здійснювала всі операції від свого імені, довіреності не оформляла і не долучала при проведенні банківських операцій, а отже стверджувати, що кошти не є її власними неможливо. 
Враховуючи вказані обставини, відповідачем правомірно винесено рішення, яке викладено в листі № 07-04/1304 від 15.10.2024р., яким повідомлено позивача про припинення виплати спірної допомоги та необхідність повернення коштів у сумі 30557 грн 58 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.46 Конституції України проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України № 1768-III від 01.06.2000р. «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (надалі – Закон № 1768-III) спрямований на реалізацію конституційних гарантій прав громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.
Згідно з ст.1 Закону № 1768-III державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям – щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я – сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст.3 Закону № 1768-III). 
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1768-III розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.
Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абз.7 ст.1 Закону № 1768-III).
Прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно ч.1 ст.6 Закону №1768-III державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям визначені Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затв. постановою КМ України № 250 від 24.02.2003р. (надалі – Порядок № 250).
Пунктом 3 Порядку № 250 визначено, що призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм.Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї з використанням функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (крім виплат, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 «Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану».
За правилами п.5 Порядку № 250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:
заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;
декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);
довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
довідку про доходи за шість місяців перед місяцем звернення (за наявності), у разі коли для обчислення сукупного доходу враховуються шість місяців перед місяцем звернення;
посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка (за наявності).
Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.
Пунктом 10 Порядку № 250 визначено перелік підстав, за наявності яких державна соціальна допомога не призначається.
Зокрема, відповідно до пп.2 п.10 Порядку № 250 державна соціальна допомога не призначається, якщо: особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги здійснили на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень, зокрема, купівлю безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів.
Згідно п.16 Порядку № 250 виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється, в тому числі, якщо малозабезпеченою сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно до ст.7 Закону України № 324-IХ від 03.12.2019р. Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат» органи, що здійснюють державні виплати, мають такі повноваження: 1) проводити додаткові перевірки інформації, наданої реципієнтами під час звернення за державними виплатами та опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 2) надсилати запити для отримання інформації, що впливає на право реципієнтів на отримання державних виплат; 3) приймати рішення щодо припинення або продовження державних виплат реципієнтам за результатами опрацювання рекомендацій, наданих органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат; 4) здійснювати передбачені законодавством заходи щодо повернення та/або стягнення сум неправомірно отриманих державних виплат.
Частиною 3 ст.16 зазначеного Закону передбачено, що за результатами опрацювання наданих рекомендацій орган, що здійснює державні виплати, приймає рішення щодо: 1)призначення (перерахунку) державної виплати; 2) припинення нарахування та/або здійснення державної виплати; 3) поновлення нарахування та/або здійснення державної виплати; 4) усунення невідповідностей даних у автоматизованих інформаційних системах, реєстрах, базах даних, володільцем, розпорядником та/або адміністратором яких є орган, що здійснює державні виплати. Прийняття рішення про припинення державних виплат, а також про перегляд розміру або строку їх призначення приймається органом, що здійснює державні виплати, відповідно до законодавства, що регламентує здійснення державних виплат.
У разі виявлення недостовірної інформації, наданої реципієнтом, на підставі якої було призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, органи, що здійснюють державні виплати, надсилають таким реципієнтам вимогу щодо повернення неправомірно або надміру отриманої державної виплати (ч.5 ст.16 Закону № 324-IX).

Пунктом 25 Порядку № 250 передбачено, що якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.
Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Таким чином, законодавець встановив обмеження не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яке полягає в тому, що особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням цієї допомоги не можуть купляти іноземну валюту на суму, що перевищує 50 тис. грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами верифікації встановлено, що при зверненні для призначення допомоги малозабезпеченим сім`ям ОСОБА_1 подано недостовірні дані, які впливають на отримання такої допомоги, а саме: здійснено купівлю безготівкової та/або готівкової іноземної валюти (крім валюти, отриманої від благодійних організацій або придбаної для оплати медичних та/або освітніх послуг), а також банківських металів, протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням державної соціальної допомоги, яка здійсненна на суму, що на дату проведення операції перевищує 50 тис. грн.
Зокрема, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 13.12.2023р. та 26.12.2023р. здійснила купівлю 2600 дол.США, що в еквіваленті на національну валюту становить 98090 грн. (.с.13).
Однак, звертаючись 23.05.2024р. із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, позивач подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги.
У розділі VІ декларації міститься графа, яку необхідно заповнити «Інформація про купівлю безготівкової та/або готівкової іноземної валюти/банківських металів на загальну суму, що на дату проведення операції перевищує 50 тис. грн., протягом 12 місяців перед місяцем звернення з призначенням пенсії». Разом з тим, вказана графа позивачем не заповнювалась.
Отже, при зверненні до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги на наступний період позивач не задекларувала проведення зазначеної операції, що могло вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги.

Щодо покликань позивача на те, що операції з купівлі іноземної валюти здійснювалися за допомогою банківської картки, яка є додатковою (допоміжним електронним платіжним засобом) і пов`язана з основним рахунком її рідного брата ОСОБА_2 , апеляційний суд враховує наступне.
Порядок № 250 не ставить в залежність відмову на призначення допомоги від того, з якою метою здійснювалась купівля валюти та чи є кошти, за які вона придбана особистими доходами. Визначальним в даному випадку є факт купівлі валюти на суму, що перевищує 50 тис. грн., незалежно від джерела походження коштів, за які вона придбана.
Крім того, як слідує із інформації АТ КБ «Приватбанк» від 10.10.2024р., банківська картка, яка належить ОСОБА_1 , є додатковим електронним платіжним засобом до картки клієнта ОСОБА_2 .
Також апеляційний суд враховує, що позивач здійснювала всі операції від свого імені та довіреності не оформляла і не долучала при проведенні банківських операцій, а отже стверджувати, що кошти не є її власними неможливо. 
Більше того, якщо особа здійснює купівлю валюти від свого імені та зазначає свої персональні дані, то вона здійснює розпорядження коштами як своїми. Відповідно якщо таке розпорядження коштами не підтверджено законними підставами, наприклад довіреністю між сторонами, вважається, що кошти є її власністю.
Системний аналіз фактичних обставин справи та їх правового регулювання, дає підстави для висновку, що позивач не має право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а тому рішення Управління соціального захисту та охорони здоров`я Чортківської міської ради № 07-04/1304 від 15.10.2024р. про припинення державної соціальної допомоги є правомірним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено протиправних дій (рішень), а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені представником позивача в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишено без задоволення.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, через що останній не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Квятковського Дмитра Васильовича, діючого на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. в адміністративній справі № 500/7259/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 19.01.2026р.