КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 грудня 2025 року місто Київ.
Справа № 753/9923/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14945/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                            Желепи О.В.,
суддів:                                      Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
            за участю секретаря судового засідання       Рябошапки М. О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року (ухвалено у складі судді Сирбула О.Ф., повне рішення складено 25 червня 2025 року)
 у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ
 
У травні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просили суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 000,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 192,00 грн, 3% річних у розмірі 299,84 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 4 687,29 грн, інфцяційну складову боргу у розмірі 698,41 грн, 3% річних у розмірі 175,68 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 18 996,46 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 830,47 грн, 3% річних у розмірі 707,29 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 15 453,40 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 302,56 грн, 3% річних у розмірі 579,18 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 25 912,52 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 035,20 грн, 3% річних у розмірі 742,06 грн, пеня у розмірі 902,83 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 15 865,96 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 062,06 грн, 3% річних у розмірі 490,42 грн, пеня у розмірі 596,67 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 346,22 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Проте, відповідачка своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.05.2018 по 31.03.2025 складає 78 621,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 18 996,46 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 453,40 грн, за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 25 912,52 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 15 865.96 грн, у період до 31.10.2021 заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 346,22 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, за період з 01.11.2021 заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн.
Надання послуг до 01.05.2018 відповідачці здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Відповідачка від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася).
Вважають, що позов подано до належного відповідача по справі, який має виконувати свій обов`язок по сплаті наданих послуг, оскільки є споживачем за наявною інформацією у позивача.
На підставі викладеного просили позов задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПВО Київради (КМДА) ««Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 000,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 192,00 грн, 3% річних у розмірі 299,84 грн, заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 4 687,29 грн, інфцяційну складову боргу у розмірі 698,41 грн, 3% річних у розмірі 175,68 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 996,46 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 2 830,47 грн, 3% річних у розмірі 707,29 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 15 453,40 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 302,56 грн, 3% річних у розмірі 579,18 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 25 912,52 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 035,20 грн, 3% річних у розмірі 742,06 грн, пеня у розмірі 902,83 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 15 865,96 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 062,06 грн, 3% річних у розмірі 490,42 грн, пеня у розмірі 596,67 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 357,57 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 346,22 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що разом складає 107 923,24 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь користь КПВО Київради (КМДА) ««Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 25 липня 2025 року подала засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що співвласники майна несуть відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з утриманням цього майна, включаючи оплату комунальних послуг, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності . Проте всупереч цьому, суд першої інстанції не врахував, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності двох осіб, і не залучив другого співвласника як співвідповідача, хоча за ст. 360 ЦК України співвласники несуть відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності.
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення апелянта про розгляд даної справ, як наслідок, відповідачка була позбавлена можливості подати по справі відзив на позовну заяву та клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог про стягнення простроченої заборгованості з апелянта.
Звертає увагу суду, що комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» не є належним позивачем за заборгованістю, що виникла перед ПАТ «Київобленерго» до 01 травня 2018 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 28 жовтня 2025 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.
В судове засідання, призначене на 28 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду з`явилася ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити на підставі доводів, викладених у ній, та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості до 01 травня 2018 року, оскільки апелянт була на той час неповнолітньою.
В судове засідання, призначене на 28 жовтня 2025 року до Київського апеляційного суду з`явився представник позивача - Кононенко І.О., який просив залучити в яікості співвідповідача другого співвласника.
В судове засідання 18 листопада 2025 року сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені 28 жовтня 2025 року під розписку.
Колегія, ухвалила завершувати розгляд справи за відсутності сторін, а відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення апеляційного суду є дата складання його повного тексту.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Таким вимогам рішення районногосуду не відповідає.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , а відтак є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою та дійшов виновку, що відповідачка вчасно та регулярно не здійснювала оплату, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 107 923,24 грн.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів частково не погоджується , виходячи із наступних обставин.
Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до частини1 статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року.
На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085).
Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідачки послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
Отже, з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
З наданих позивачем копій відомостей реєстрації параметрів теплоспоживання, корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, звітів, акту про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до роботи, акту прийняття теплового вузла обліку відомостей обліку встановлено, що для будинку за адресою:  АДРЕСА_1 безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг.
Крім того, з 01 травня 2018 року, на них поширювалася дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Надання послуг до 01травня 2018 року мешканцям вказаного будинку здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Постановою. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.
Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. 
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу України, підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі  АДРЕСА_2 , а відтак є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, тому суд дійшов вірного висновку, що вона має нести відповідальність за не сплату вартості теплової енергії та послуг гарячого водопостачання.
 
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та не повідомив відповідачку про розгляд даної справи , що перешкодило їй в праві заявити про застосування позовної давності.
 
Як вбачається з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження від  26 травня 2025 року разом з позовною заявою були направлені на адресу відповідачки, за місцем реєстрації, рекомендованою кореспонденцією, проте повернулися до суду першої інстанції з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, безпідставними є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження направлення на адресу відповідачки повідомлення про розгляд справи, оскільки вони спростовуються наведеним вище, а тому колегія суддів робить висновок про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи у суді першої інстанції.
Доводи відповідачки про пропуск позивачем позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості у період з грудня 2017 року по березень 2022 року колегія суддів відхиляє, оскільки вони заявлені без пропуску такого строку так як відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який почався в березні 2020 року , а закінчився лише в липні 2023 року.
 
Щодо доводів апелянта про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за період до 01 травня 2018 року через неповноліття відповідачки.
 
Як вбачається з договору купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 05 січня 2021 року власниками вказаної квартири є відповідачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_3 в рівних частках.
У позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість з відповідачки за період до 01 травня 2018 року. 
Проте як вбачається з матеріалів справи відповідачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент утворення заборгованості, а саме до 22 листопада 2017 року відповідачка була неповнолітньою.
Відносини щодо майна неповнолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Проте, будучи власниками, неповнолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність (стаття 32 ЦК України).
Тому, майном, що належить неповнолітній дитині, управляють інші особи і, у першу чергу, - її батьки (частина перша статті 177 СК України). Право батьків на управління майном дитини виникає на підставі прямої вказівки закону. При здійсненні повноважень щодо управління майном управитель діє від свого імені в інтересах неповнолітньої особи, яка є власником майна. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.
В період з 01 липня 2015 року до 21 листопада 2017 року відповідачка не набула повноліття, а тому витрати за комінальні платежі в межах її частки права власності мала несла її мати ОСОБА_3 .
За таких обставин Київський апеляційний робить висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідачки у період з липня 2015 року по листопад 2017 року включно.
Проте, 22 листопада 2017 року відповідачка стала повнолітньою та досягла повної дієздатності, а тому колегія суддів робить висновок, що у період з грудня 2017 року по 01 травня 2018 року з відповідачки необхідно стягнути заборгованість пропорційно до її частки у праві спільної часткової власності за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 1842 грн 21 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 293 грн 72 коп, 3% річних у розмірі 68 грн 89 коп. та заборгованість відповідно до її частки у праві спільної часткової власності за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1382 грн 96 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 220 грн 50 коп, 3% річних у розмірі 51 грн 72 коп.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності двох осіб, і не залучив другого співвласника як співвідповідача.
Відповідачка разом з апеляційною скаргою подала копію договору купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 05 січня 2021 року за яким  власниками вказаної квартири є відповідачка ОСОБА_1 та її мати ОСОБА_3 в рівних частках.
 
Колегія суддів враховує, що вище вказаний договір не був поданий відповідачкою до суду першої інстанції, тому суд не залучив матір відповідачки як співвідповідача у справі та не міг врахувати положення статті 360 ЦК України, якою передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Тобто, залучити співвідповідача в апеляційній інстанції неможливо, оскільки ця процедура здійснюється лише судом першої інстанції до початку розгляду справи по суті. 
За таких обставин, Київський апеляційний суд робить перерахунок заборгованості за спожиті послуги та робить висновок про стягнення заборгованості з відповідаки відповідно до її частки у праві спільної часткової власності, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 9498,23 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1415,23 грн, 3% річних у розмірі 353,65 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 7726,70 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1151,28 грн, 3% річних у розмірі 289,59 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 12956,26 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1517,60 грн, 3% річних у розмірі 371,03 грн, пеня у розмірі 451,41 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7932,98 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1031,03 грн, 3% річних у розмірі 245,21 грн, пеня у розмірі 298,33 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 678,78 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 344,57 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 173,11 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що разом складає 50294,99 грн.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що рішення районного суду підлягає зміні з ухваленням нового рішення про часткове задовоелння позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позовні вимоги Комунального підприємства Виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» підлягають задоволенню частково на 47%, а тому розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки пропорційно задоволеним вимогам  в сумі 1423 грн.16 коп. 
Разом з тим з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір за подачу нею апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в сумі 2 407 грн. 26 коп.
Провівши взаєморозрахунок різниця в судовому зборі становить 984 грн. 10 коп. на користь відповідачки. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року - задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року - змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.
Позов КП виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (ЄДРПОУ 40538421, місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5) заборгованість за спожиті з грудня 2017 року до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1842 грн 21 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 293 грн 72 коп, 3% річних у розмірі 68 грн 89 коп. та заборгованість відповідно до її частки у праві спільної часткової власності за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1382 грн 96 коп, інфляційну складову боргу у розмірі 220 грн 50 коп, 3% річних у розмірі 51 грн 72 коп, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9498,23 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1415,23 грн, 3% річних у розмірі 353,65 грн, заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 7726,70 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1151,28 грн, 3% річних у розмірі 289,59 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 12956,26 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 1517,60 грн, 3% річних у розмірі 371,03 грн, пеня у розмірі 451,41 грн, заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 7932,98 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1031,03 грн, 3% річних у розмірі 245,21 грн, пеня у розмірі 298,33 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 678,78 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 344,57 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 173,11 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн, що разом складає 50294,99 грн.
Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 984 грн.10 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 09 грудня 2025 року

Головуючий                                                                                           О.В. Желепа

Судді                                                                                                      Н.В. Поліщук

                                                                                                                 В.В. Соколова