Справа № 344/13681/25 
Провадження № 22-ц/4808/117/26 
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року   м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Василишин Л.В., Баркова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якої діє Баранова Анастасія Володимирівна, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 23 жовтня 2025 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» поданий позов до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і відповідачем укладено договір про споживчий кредит №3942607 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого Товариство надало йому у власність грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком на 30 днів, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути ці грошові кошти (суму позики), сплатити відсотки в розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. 
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, а саме надано відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору.
29.09.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 року. Відповідно до умов цього договору ТзОВ «Мілоан» відступило право, в тому числі і за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року, укладеним з відповідачем, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 
Відповідач не виконав умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотків за користування ним.
Розмір заборгованості відповідача відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №76-МЛ від 29.09.2021 року становить 44 450 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 33 450 грн – заборгованість за процентами; 1000 – заборгованість за комісією. 
Позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 450,00 грн. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року в розмірі 14 450,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 10 000,00 грн.; заборгованості за процентами 3 450,00 грн.; заборгованості за комісією 1000,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» через представника Баранову А.В. подано апеляційну скаргу з мотивів неправильного застосуванням норм матеріального права та з неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи. 
Зазначає, що сторони погодили, що кредитний договір №3942607 від 20.06.2021 року прирівнюється до такого, який укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону, в тому числі, в частині письмової форми. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Він передбачав всі наслідки, був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором.
Підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", так як ознайомлення із цими правилами передує укладенню договору. Тому, вважає, що відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Укладення кредитного договору №3942607 від 20.06.2021 року після ознайомлення з його умовами є правом відповідача, а не його обов`язком. Оскільки відповідач підписав кредитний договір, то він був ознайомлений зі строком кредитування, розміром процентних ставок та умовами кредитування та передбачав наслідки укладеного Кредитного договору №3942607 від 20.06.2021 року. 
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Аналогічної позиції дійшла у справі № 758/1303/15-ц Велика Палата Верховного Суду (постанова від 11.04.2018). 
Відповідно п. 2.3.1.2 кредитного договору пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Оскільки позичальником не були повернуті кредитні кошти у строк, погоджений умовами цього договору, тому продовжено строк користування кредитними коштами за базовою (стандартною) ставкою, яка визначена п. 1.6. 
Всі проценти та комісія нараховані відповідно до умов договору про споживчий кредит № 3942607 від 20.06.2021. Дані умови чітко прописані у кредитному договорі №3942607 від 20.06.2021 року, що є підтвердженням того, що позичальник надає свою згоду на укладення кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною договору. При цьому розрахунок заборгованості за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року передано позивачу від первинного кредитора ТзОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 76-МЛ від 29.09.2021 р.
Тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.
Тому вважає, дії ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою процентів та прострочену заборгованість за комісією. 
Враховуючи наведене, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просила скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.2 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Ч.1. ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням наведених положень розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Встановлені обставини справи
20.06.2021 року між ОСОБА_1 і ТОВ «МІЛОАН» укладено договір про надання споживчого кредиту №3942607 (індивідуальна частина), за яким ТОВ «МІЛОАН» надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 10 000,00 гривень (а.с.8-13).
Підтвердженням добровільного укладення відповідачем договору про надання споживчого кредиту №3942607 є анкета-заява на кредит №3942607 від 20.06.2021 року, заповнена відповідачем (а.с.14), підписана одноразовим цифровим ідентифікатором W43542 (а.с.13 зворот).
Відповідно до п. 1.3 договору кредит наданий строком на 30 днів, з 20.06.2021 року.
Відповідно до п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 20.07.2021 року.
Згідно з п.1.5. договору, загальні витрати позичальника за кредитом включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), які складають 4750, 00 грн в грошовому виразі та 11, 215, 00 % річних у процентному значенні (орієнтованна реальна річна процентна ставка) і включає в себе складові, визначені у п.п.1.51-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 14750 грн. 
Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту 1000,00 грн., нараховується за ставкою 10,00 % одноразово.
Пунктом 1.5.2 договору визначено, що проценти за користування кредитом: 3750 грн. які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Тип процентної ставки за договором: фіксована.
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Додатком №1 до договору про споживчий кредит №3942607 від 20.06.2021 року є графік платежів, яким визначено: дату видачі кредиту – 20.06.2021 року та дату платежу – 20.07.2021; кількість днів у розрахунковому періоді - 30; суму платежу за розрахунковий період – 14 750,00 грн; суму кредиту за договором – 10 000 грн; проценти за користування кредитом – 3 750,00 грн.; комісію – 1 000,00 грн (а.с.12).
Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про спожитий кредит міститься у Паспорті споживчого кредиту №3942607, який є додатком №2 до договору про споживчий кредит №3942607 від 20.06.2021 року.
Згідно копії платіжного доручення 49257441 від 20.06.2021 року (а.с.15) ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн.
Докази, які б спростовували факт отримання коштів відповідачем в матеріалах справи відсутні.
29.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №76-МЛ. Відповідно до умов даного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТзОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором (а.с.17-21).
З витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №76-МЛ від 29.09.2021 року встановлено, що ТОВ «Мілоан» передано, а ТОВ ФК «Кредит-Капітал» прийнято право вимоги за кредитним договором №3942607 від 20.06.2021 року на загальну суму заборгованості 44 450,00 грн. (а.с.25 зворот).
ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 13.06.2025 року надіслало ОСОБА_1 письмову претензію про необхідність погашення ним заборгованості за кредитом у розмірі 44 450 грн (а.с. 26). 
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходив суд
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України).
У ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України унормовано зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У ст.530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5. договору).
Визначаючи розмір заборгованості по кредиту, слід виходити з такого.
Укладення кредитного договору і отримання основної суми по кредиту не заперечується і не спростовано відповідачем, тому на стягнення основної суми по кредиту (тіла) у розмірі 10 000 грн позивач має право.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»  до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.
Нарахування комісії за надання кредиту передбачено умовами договору, а саме пунктом 1.5.1., ця комісія є разовим платежем, її нарахування не суперечить статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з її нарахуванням погодився відповідач, підписавши графік платежів, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на стягнення комісії в розмірі 1000 грн. позивач має право. Позов в цій частині задоволений судом і не оспорюється відповідачем.
Правові підстави нарахування процентів регулюються умовами договору і Законом.
Так, відповідач підписав умови договору щодо строку кредитування – 30 днів, по 20.07.2021 року включно та щодо розміру процентної ставки 1,25%, виходячи з якої обчислені проценти за користування кредитом в розмірі 3750,00 грн як плата за 30 днів користування коштами.
Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем нарахування кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. 
Згідно з п.2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у п.1.6 договору і є незмінною протягом усього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного у п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандарту (базову) ставку встановлену пунктом 1.6. договору. Якщо визначена у п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та пролонгації на пільгових умовах проценти з дня продовження кредитування на стандартних (базових) умовах згідно з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно з п.1.6. договору.
У день настання платежу 20.07.2021 року кошти по кредиту відповідачем не сплачені.
Пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Детальна інформація про умови кредитування відображена у паспорті споживчого кредиту (а.с.12 зворот, а. с. 13).
Колегія звертає увагу на те, що вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем активних дій для пролонгації договору, а позивач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями, які мають наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).
Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що поведінка не може бути одночасно неправомірною так і правомірною, відтак невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України після закінчення строку кредитування.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і передбачені положеннями частини 2 статті 625 ЦК України.
Таких вимог позовна заява не містить, тому доводи апеляційної скарги про застосування частини 2 статті 625 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки така позиція позивача суперечить принципу диспозитивності.
Колегія суддів дійшла висновку, що пункт 2.3.1.2 договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування позивачем процентів, визначених договором після строку кредитування.
Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та у зв`язку з цим сплачував комісії, визначені п. 2.2.1 договору, матеріали справи не містять.
Таким чином, колегія вважає що неповернення позичальником кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.2.1 договору (сплати комісій за продовження дії договору), є неправомірною поведінкою, а саме неповерненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.
Оскільки договір №3942607 від 20.06.2021 року не є пролонгованим, проценти за користування кредитним договором слід обчислювати до 20.07.2021 року за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Отже, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 3450 грн. (30 днів (строк користування кредитними коштами) * 1.25% (процентна ставка, передбачена п.1.5.2. кредитного договору) *10 000 грн. (тіло кредиту). При цьому суд враховує сплату 21.07.2021 року відповідачем процентів за користування кредитними коштами у розмірі 300 грн, однак така оплата відбулася після закінчення строку договору, тому її вчинення не можливо розцінити як дії, спрямовані на пролонгацію договору. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14 450,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 10 000,00 грн.; заборгованості за процентами 3450,00 грн.; заборгованості за комісією 1000,00 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини у справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню не підлягає.
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якої діє Баранова Анастасія Володимирівна, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2025 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя        І.О. Максюта 
Судді:         Л.В. Василишин 
В.М. Барков