ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р.	м. Харків	Справа № 922/3562/25	

Господарський суд Харківської області у складі
судді Чистякової І.О. 
за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (ідентифікаційний код/Умовний код: 0291010826, вул. Тепловозна, 8, м. Харків, 61191) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243) 	
до 	Приватного підприємства "ОТМ КОМПАНІ" (м. Харків, вул. Маліновського, 3, офіс 42, 61052, ідентифікаційний код 39616574) 	
про 	стягнення 304 533,48 грн 	
за участю представників учасників справи:
прокурора - Клейн Л.В.
позивача - не з`явився
відповідача - не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

Керівник Слобідської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради (позивач) до Приватного підприємства "ОТМ КОМПАНІ" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 304 533,48 грн.
Прокурор також просить стягнути з відповідача судовий збір на користь Харківської обласної прокуратури.
Ухвалою суду від 08.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3562/25. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03 листопада 2025 року о 10:00 год. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Запропоновано учасникам справи провести перемови на предмет проведення процедури мирного врегулювання спору або укладення мирової угоди та письмово повідомити суд до початку підготовчого засідання про наявність обставин, зазначених у ч. 2 ст. 182 ГПК України. Встановлено прокурору та позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. 
03.11.2025 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м. Харкова повітряної тривоги (повідомлення з сайту Офіційна карта повітряних тривог України https://map.ukrainealarm.com, що інформує про повітряну тривогу).
Ухвалою суду від 03.11.2025 призначено підготовче засідання на "01" грудня 2025 р. о 10:00 год.
01.12.2025 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м. Харкова повітряної тривоги (повідомлення з сайту Офіційна карта повітряних тривог України https://map.ukrainealarm.com, що інформує про повітряну тривогу).
Ухвалою суду від 01.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Призначено підготовче засідання на "15" грудня 2025 р. о 09:30 год.
В судовому засіданні 15.12.2025 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29 грудня 2025 року о 09:30 год.
Присутній у судовому засіданні прокурор просив позовні вимоги задовольнити повністю.
Представники позивача та відповідача жодного разу у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце цього засідання повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримано з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду". 
З довідок про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримано з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження у справі" від 08.10.2025 у справі №922/3562/25 (суддя Чистякова І.О.) було надіслано позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів: 08.10.2025 о 18:21.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Згідно абз. 2 ч. 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, таке рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Тож датою вручення сторонам ухвали суду від 08.10.2025 про відкриття провадження у справі - є 09.10.2025.
Отже сторони повідомлені про розгляд справи.
Суд також зазначає, що вказані вище ухвали суду оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Враховуючи те, що відповідач у строк, встановлений ч. 8 ст. 165 ГПК України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя статті 13 ГПК України).
Згідно пунктів 2, 4, 6, 7 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною першою статті 43 ГПК України визначено, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно рішення ЄСПЛ у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку прокурора, господарський суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Слобідською окружною прокуратурою міста Харкова встановлено підстави для вжиття заходів представницького характеру щодо використання Приватним підприємством "ОТМ КОМПАНІ" земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005. 
Згідно відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6306889442018 від 18.12.2018 земельну ділянку (кадастровий номер 6310136900:03:008:0005) площею 0,0747 га за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А зареєстровано в ДЗК 08.04.2015, цільове призначення земельної ділянки – 03.07. Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Категорія земель - Землі житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - Для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" (торговельно-адміністративного призначення). Форма власності – комунальна власність.
Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку по вул. Ковтуна, 17-А у м. Харкові з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,0747 га по вул. Ковтуна, 17-А у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2025 №441189288 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 483,4 кв.м за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А було зареєстроване:
- за ПП "ДРІМС ТУР" з 11.10.2013 по 12.05.2021 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2009 № 4311, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко Н.Ю. 
- за ПП "ОТМ КОМПАНІ" з 12.05.2021 по теперішній час на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2021 № 3072, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі № 922/617/21 стягнуто з ПП "ДРІМС ТУР" безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005, площею 0,0747 га за період з 01.02.2018 по 31.01.2021 у сумі 672 378,52 грн. 
У вказаному рішенні Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 у справі № 922/617/21 зазначено, що Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 09.12.2020 здійснено обстеження земельної ділянки по вул. Ковтуна, 17-А у м. Харкові з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 на підставі витягу з Державного земельного кадастру від 28.09.2020 № НВ-0005709052020. 
Обстеженням на місцевості встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 площею 0,0747 га за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А частково огороджена, на території земельної ділянки знаходиться нежитлова будівля літ. "А-1", право власності на яку зареєстроване за ПП "Дрімс тур".
Земельна ділянка з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 площею 0,0747 по вул. Ковтуна, 17-А у м. Харкові використовується ПП "Дрімс тур" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" торговельно-адміністративного призначення. 
За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Ковтуна, 17-А у м. Харкові від 09.12.2020. 
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вказане рішення суду не оскаржувалось, а тому зазначені в ньому обставини мають преюдиційне значення. 
Крім того, як вказано прокурором, згідно відомостей Google.maps та публічної кадастрової карти підтверджується інформація щодо знаходження на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 нежитлової будівлі торговельно-адміністративного призначення. 
Відповідно до відповіді Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 20.08.2025 № 7781/0/225-25 на лист Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області від 13.08.2025 за № 54-112-3952вих-25 вбачається, що за результатами проведення Департаментом на підставі ст. 83 Земельного кодексу України комплексу перевірочних заходів щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А встановлено, що з 08.04.2015 по 11.05.2021 земельну ділянку використовувало ПП "ДРІМС ТУР", а з 12.05.2021 по теперішній час земельну ділянку з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 площею 0,0747 га, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А використовує ПП "ОТМ КОМПАНІ" без документів, що посвідчують право власності (користування) нею та без державної реєстрації прав на неї, а також без здійснення плати за користування зазначеною земельною ділянкою у формі та розмірах, встановлених чинним законодавством України та відповідними актами Харківської міської ради.
Згідно листа ГУ ДПС в Харківській області від 30.07.2025 за № 16412/5/20-40-04-07-12 ПП "ОТМ КОМПАНІ" у 2021-2025 роках плату за землю не нараховує і не сплачує. 
За розрахунками Департаменту земельних відносин Харківської міської ради сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за використання відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 12.05.2021 по 28.02.2022 склала 304 533,48 грн.
Зважаючи на наведені обставини, прокурор стверджує, що відповідач у період з 12.05.2021 по 28.02.2022 використовував земельну ділянку з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 площею 0,0747 га за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А під розміщення власного нерухомого майна, без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, не сплачував за її користування плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради, як власника земельної ділянки за вказаною адресою, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у розмірі 304 533,48 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача на користь позивача як безпідставно збережені кошти на підставі статей 1212-1214 Цивільного кодексу України.
Відповідач правом на висловлення своєї правової позиції у справі не скористався та відзив на позов не надав.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. 
Згідно зі ст.ст. 125, 126 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач у період з 12.05.2021 по 28.02.2022 використовував земельну ділянку з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 площею 0,0747 га за адресою: м. Харків, вул. Ковтуна, 17-А під розміщення власного нерухомого майна без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.
Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. 
Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. 
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Оскільки відповідач у спірний період з 12.05.2021 по 28.02.2022 не був власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України). 
Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради, як позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю. 
Аналогічна правова позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 904/4737/18, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 13.02.2019 у справі № 922/392/18, від 07.02.2019 у справі № 922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Частиною 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. 
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі №6-88ц-13, постанова ВПВС у справі №587/430/16-ц, №629/4628/16-ц від 23.05.2018, №922/3412/17 від 20.11.2018, №917/1739/17 від 04.12.2019). 
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. 
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. 
Під безпідставно збереженим майном мається на увазі грошові кошти в розумінні ст.ст. 179, 190 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. 
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. 
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року у справі № 922/207/15, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 13.02.2019 року у справі № 320/5877/17, постанов Верховного Суду від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справі № 922/207/15, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17).
Рішенням Харківської міської ради від 17.10.2018 за № 1247/18 (з подальшими змінами та доповненнями) затверджено Порядок добровільного відшкодування безпідставно збережених коштів за використання земель комунальної власності на території м. Харкова з порушенням вимог законодавства. 
Зокрема, вказаним порядком передбачено, що самоврядний контроль за використанням земель комунальної форми власності територіальної громади міста Харкова здійснює Харківська міська рада в особі Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради (наразі – Департамент земельних відносин Харківської міської ради). 
Виходячи з практики господарських судів, у справах про стягнення на користь органів місцевого самоврядування безпідставно збережених коштів за користування землею без договору оренди необхідна наявність земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого землекористувачем за рахунок територіальної громади майна (коштів)), основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 08.10.2019 у справі № 904/4737/18, від 11.09.2019 у справі № 922/393/18, від 13.02.2019 у справі № 922/392/18, від 07.02.2019 у справі № 922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17. 
На підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.09.2020 №5490 та інформації з ГУ ДПС в Харківській області від 30.07.2025 за № 16412/5/20-40-04-07-12 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради здійснено відповідні розрахунки безпідставно збережених коштів за використання вищевказаної земельної ділянки у спірний період. , інформації з ГУ ДПС у Харківській області Департаментом земельних відносин Харківської міської ради здійснено відповідні розрахунки безпідставно збережених коштів за використання вищевказаної земельної ділянки. 
Так, згідно з інформації з ГУ ДПС в Харківській області від 30.07.2025 за № 16412/5/20-40-04-07-12 повідомлено, що ПП "ОТМ КОМПАНІ" у 2021-2025 роках плату за землю не нараховує і не сплачує. 
Відповідно до розрахунку Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо розрахунку безпідставно збережених коштів ПП "ОТМ КОМПАНІ" за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 за період з 12.05.2021 по 31.12.2021 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 30 932,30 грн, який складається з нормативної грошової оцінки, з урахуванням коефіцієнтів індексації – 4 639 845 грн, ставки річної орендної плати – 8 %, коефіцієнту складних інженерногеологічних умов – 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки – 1. 
Отже за період з 12.05.2021 по 31.12.2021 ПП "ОТМ КОМПАНІ" мало би сплатити до бюджету 236 482, 42 грн. 
Крім того, відповідно до розрахунку Департаменту земельних відносин Харківської міської ради щодо розрахунку безпідставно збережених коштів ПП "ОТМ КОМПАНІ" за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005 за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 34 025,53 грн, який складається з нормативної грошової оцінки, з урахуванням коефіцієнтів індексації – 5 103 830 грн, ставки річної орендної плати – 8 %, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов – 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки – 1. 
Отже за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 ПП "ОТМ КОМПАНІ" мало би сплатити до бюджету 68 051,06 грн. 
Тож за розрахунками Департаменту земельних відносин Харківської міської ради сума безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді орендної плати за використання відповідачем спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів у період з 12.05.2021 по 28.02.2022 склала 304 533,48 грн.
Розрахунок суми безпідставно збережених коштів перевірено судом та встановлено його відповідність вимогам законодавства.
Щодо представництва прокурором та захисту інтересів держави в особі Харківської міської ради у цій справі, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. 
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. 
Відповідно до статті 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. 
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. 
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Конституційний суд України у рішенні від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовують в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначають орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. 
Як визначено ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. 
Згідно зі ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. 
Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. 
При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Харкова як власник спірної земельної ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. 
Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування. 
Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. (ст. 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). 
Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). 
Згідно зі ст.ст. 10, 265 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком. 
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради недоотримав значну суму коштів, яку мав би отримати від передачі спірної земельної ділянки в оренду ПП "ОТМ КОМПАНІ". 
Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету. 
У разі, коли вичерпано можливості збалансування місцевих бюджетів і при цьому не забезпечується покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб, держава забезпечує збалансування місцевих бюджетів шляхом передачі необхідних коштів до відповідних місцевих бюджетів у вигляді дотацій та субвенцій відповідно до закону (ст. 66 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). 
Недоотримання коштів у розмірі суми орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. 
Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому.
Фактом неотримання коштів від орендної плати за спірні земельні ділянки місцевим бюджетом порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, Харківської територіальної громади, як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку. 
Як встановлено окружною прокуратурою, орган місцевого самоврядування – Харківська міська рада, при наявності порушень інтересів Харківської територіальної громади, а саме факту не сплати ПП "ОТМ КОМПАНІ" плати за користування земельною ділянкою у передбаченому законодавством розмірі, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому. 
Окружною прокуратурою на адресу Харківської міської ради скеровано в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" запит на інформацію від 13.08.2025 №54-112-3952ВИХ-25 стосовно законності використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005, листами Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 20.08.2025 надано запитувані матеріали прокурору. 
Так, за результатами вивчення матеріалів щодо законності використання ПП "ОТМ КОМПАНІ" земельної ділянки з кадастровим номером 6310136900:03:008:0005, які листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 20.08.2025 № 7781/0/225-25 були надіслані до окружної прокуратури, надалі окружною прокуратурою направлено до Харківської міської ради лист № 54-112-4247вих-25 від 28.08.2025, в якому повідомлено про те, що у зв`язку з тим, що Харківською міською радою самостійно не вживаються відповідні заходи щодо захисту порушених інтересів та стягнення безпідставно збережених коштів, то це є підставою для вжиття окружною прокуратурою заходів представницького характеру, зокрема звернення до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ПП "ОТМ КОМПАНІ" з приводу стягнення до бюджету безпідставно збережених коштів. 
З урахуванням інформації викладеної в листі Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 20.08.2025 № 7781/0/225-25 зазначено, що заходи цивільно-правового характеру щодо використання ПП "ДРІМС ТУР" та ПП "ОТМ КОМПАНІ" вищезазначеної земельної ділянки Харківською міською радою не вживалися, а також моніторингом офіційного вебсайту Судової влади України, прокуратурою встановлено, що Харківською міською радою не вживалися заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення з ПП "ОТМ КОМПАНІ" 304 533,48 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровими номером 6310136900:03:008:0005.
Як передбачено п. 1 роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 22.05.2002 за № 04-5/570 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади. 
Харківська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси Харківської територіальної громади, здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права власності. 
Наведене є підставою для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради. 
Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. 
Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. 
Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності. 
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
Наведена позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18. 
Крім того, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27). 
Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави». 
Так, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. 
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. 
Тобто, прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду. Вказана позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 за № 912/2385/18. 
На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" окружною прокуратурою попередньо повідомлено Харківську міську раду про представництво інтересів держави в її особі при зверненні із позовною заявою до суду, що підтверджується листом-повідомленням від 02.09.2025 №54-112-4344ВИХ-25.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення прокурором наявності підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради, через бездіяльність останньої.
Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Ураховуючи вищенаведене та беручи до уваги те, що позовні вимоги відповідачем не спростовано, суд вважає позовні вимоги прокурора в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 304 533,48 грн обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 654,40 грн покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 14, 19, 124, 129, 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 2, 4, 16, 62, 63 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 79, 206 Земельного кодексу України, ст. 79, 120, 124, 125, 126, 1212-1214 Цивільного кодексу України, та ст. 4, 20, 53, 73, 74, 75, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Приватного підприємства "ОТМ КОМПАНІ" (м. Харків, вул. Маліновського, 3, офіс 42, 61052, ідентифікаційний код 39616574) на користь Харківської міської ради (майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 304 533,48 грн.
Стягнути з Приватного підприємства "ОТМ КОМПАНІ" (м. Харків, вул. Маліновського, 3, офіс 42, 61052, ідентифікаційний код 39616574) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, місто Харків, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету 2800) судовий збір в сумі 3 654,40 грн.
Після набрання рішенням законної сили видати накази в установленому порядку.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/. 
Повне рішення складено "02" січня 2026 р. 

Суддя		І.О. Чистякова