Номер провадження: 22-ц/813/4259/25 
Справа № 523/17696/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грабовий Віктор Олександрович
на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року
у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 (боржник) про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором оренди

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Історія справи

У липні 2024 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. В обґрунтування заяви вона посилається на ті обставини, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.05.2019 року по цивільній справі №523/17696/17 позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором оренди – задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 загальну сум заборгованості у розмірі 98069 гривень 57 копійок., а також судовий збір у розмірі 980,70 грн. Після отримання виконавчого листа 24.07.2019р. представником позивача ОСОБА_3 , боржник обіцяла добровільно погасити заборгованість. тому заявник одразу не подала виконавчий лист на виконання, маючи в запасі 3 роки. В зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України заявниця разом з сім`єю виїхала за межі України 02.03.2022 року та разом з донькою знаходиться за межами України до теперішнього часу, тому що дитина навчається в школі, та матір`ю, яка проходить лікування від онкології та потребує її догляду. Внаслідок виїзду з України та частих переїздів та отримання там статусу тимчасового захисту виконавчий лист було втрачено, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 27.06.2022р., що змусило ОСОБА_2 звернутись з відповідною заявою до суду.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2024 року заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 (боржник) про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання – задоволено.
Ухвалено видати дублікат виконавчого листа до виконання по цивільній справі №523/17696/17 від 30.07.2019 року щодо боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) загальної суми заборгованості у розмірі 98069 гривень 57 копійок., та судового збору у розмірі 980,70 грн.
Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №523/17696/17 від 30.07.2019 року щодо боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) загальної суми заборгованості у розмірі 98069 гривень 57 копійок., та судового збору у розмірі 980,70 грн..

Ухвала суду вмотивована тим, що оскільки у зв`язку з початком військової агресії російської федерації проти України заявниця разом з сім`єю (хворою матір`ю та маленькою донькою) виїхала за межі України 02.03.2022 року та до теперішнього часу перебуває за межами України де донька навчається в школі, та матір`ю, яка проходить лікування від онкології та потребує догляду, що підтверджується відповідними відмітками в закордонному паспорті № НОМЕР_3 та через часті переїзди задля отримання статусу тимчасового захисту (Свідоцтво від 16.05.2022 видано відповідно до виконавчого рішення (EU) 2022/382 Ради від 04.03.2022 ) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, станом на день подання зазначеної заяви оригінал виконавчого листа №523/17696/17 на примусовому виконані не перебував, оскільки він був втрачений, таким чином наявні підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та необхідність видачі дублікату виконавчого листа, який було втрачено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грабовий В.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки допущено порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин даної справи, просить її скасувати та у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що доводи заявника, щодо поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не відповідають нормам Закону та не підтверджують наявність об`єктивних причин, які перешкодили своєчасно пред`явити виконавчий лист від 24.07.2019 до виконання.
Так, доводи заявника про те, що позивач в період з 24.07.2019 по лютий 2022 не пред`являла виконавчий лист до виконання, оскільки ОСОБА_1 обіцяла добровільно виконати рішення суду у справі №523/17696/17 є введенням суду в оману та намаганням виправдати своє зволікання, оскільки відповідач взагалі не знала про факт існування даної справи. Матеріали справи підтверджують, що під час судового розгляду в 2017-2019 роках ОСОБА_1 не отримувала поштову кореспонденцію суду, а за наявними телефонами з нею ніхто не зв`язувався, так як в матеріалах справи відсутні відповідні довідки секретаря судового засідання. Таким чином, твердження, що ОСОБА_1 комусь щось обіцяла залишається недоведеним, а тому ФОП ОСОБА_2 не підтвердила об`єктивність підстав щодо зволікання із пред`явленням виконавчого листа до виконання в період до лютого 2022 року.
Також, доводи заявника, щодо факту виїзду за кордон із сім`єю та проживання там з 02.03.2022 були б доцільними, якби ФОП ОСОБА_2 приїхала в Україну та особисто звернулася до суду з відповідною заявою в липні 2024 року. Разом з тим, вона дані дії вчинила через свого представника, а тому відсутні об`єктивні причини, які завадили їй це зробити раніше ще з 2022 року для звернення до державного чи приватного виконавця, звернення для отримання дублікату виконавчого листа чи із заявою для поновлення строку його пред`явлення. 
Акцентується увага суду на тому, що отримання правової допомоги від адвоката Пужаєвої Ірини Сергіївни ФОП ОСОБА_2 забезпечила перебуваючи за кордоном, а тому зазначене лиш підтверджує, що обставини знаходження поза межами України не впливали на суб`єктивне волевиявлення позивача, яка по факту допустила безпідставне зволікання із вчиненням дій (в тому числі звернення до суду) для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа у справі №523/17696/17 до виконання, і дані очевидні підстави судом першої інстанції були проігноровані.
Крім того, скаржник вважає, що ФОП ОСОБА_2 , перебуваючи за кордоном, не була обмежена у можливості реєстрації Електронного кабінету ЄСІТС та реалізації власного права щодо якнайшвидшого звернення до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, проте здійснила дані дії тільки 30.01.2024. Таким чином, незважаючи на обставину перебування за кордоном, заявник зареєструвала кабінет в ЄСІТС, а тому її доводи про наявність перешкод для своєчасного звернення до суду є необґрунтованими.
Акцентується увага на тому, що Електронний кабінет ЄСІТС у ОСОБА_2 наявний з 30.01.2024, а її представник звернулася до суду для ознайомлення з матеріалами справи лише 27.03.2024, ознайомилася з ними тільки 09.04.2024, а клопотання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання до суду було подано лише 19.07.2024. Викладені обставини взагалі не отримали оцінку суду, а позивачем не наведено ґрунтовних доводів, що заважало їй звернутися до суду у найстисліші терміни з моменту отримання очевидних можливостей для звернення до суду в січні 2024 року. При цьому, на думку скаржника пошук представника не може виправдовувати таке значне зволікання, оскільки ОСОБА_2 очевидно могла зробити раніше відповідні дії. Більше того, з моменту, коли представник звернувся до суду та ознайомився з матеріалами справи 09.04.2024 до моменту звернення із клопотанням 19.07.2024 пройшло ще три місяці, що проігноровано судом першої інстанції.
На думку скаржника, перебування за кордоном із сім`єю не стало перешкодою позивачу для пред`явлення виконавчого листа в січні 2025 року, а тому якби вона належним чином користувалася своїми правами та, головне, дійсно бажала їх своєчасно реалізувати, то могла це вчинити ще починаючи з липня 2022 року. Звертається увага, що позивач майже три роки з 2019 року не пред`являла виконавчий лист до виконання, а потім майже три роки зволікала із зверненням до суду для поновленням строку його пред`явлення, а отже доводи про перебування за кордоном з дитиною та хворою матір`ю об`єктивно не підтверджують поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Також, в скарзі зазначається, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, щодо дати укладення позивачем договору про надання правової допомоги із своїм представником. Так як адвокат Пужаєва І.С. надала ордер старого зразку, то очевидно, що вона мала б представляти інтереси ФОП ОСОБА_2 у даній справі ще до 01.01.2022 або укласти відповідний договір на представництво у даній справі ще до зазначеної дати, оскільки протилежне свідчить про перевищення нею меж повноважень та отримання доступу до матеріалів справи без відповідних підстав. Залучений ордер серія ОД №288819 від 27.03.2024 не містить обов`язкового реквізиту щодо зазначення договору про надання правничої допомоги, а встановлення дати укладення договору про надання правничої допомоги з представником за фактичних обставин має значення для встановлення об`єктивних підстав зволікання із зверненням до суду з клопотання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Наголошується, що пред`явлення 19.07.2024 згенерованої 16.07.2024 в електронному суді довіреності не спростовує вищезазначені доводи апеляційної скарги, що просимо врахувати.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, ОСОБА_2 подала на неї відзив, в якому зазначає, що доводи відповідача є надуманими та такими, що не відповідають дійсному стану речей та матеріалам справи, повністю спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, чинним законодавством України та судовою практикою ВСУ, не містять достатнього розумного обґрунтування та не мають доказового значення для розгляду справи по суті. Крім цього заявниця вважає, що апелянт не надав суду жодних доказів і ніяк не обґрунтував свої доводи на спростування встановлених судом обставин, тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують, не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте без додержання норм матеріального і процесуального права. Рішення (ухвала) Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року ухвалено з дотриманням матеріального та процесуального законодавства України, з всебічним розглядом всіх обставин справи та оцінкою доказів, наявних в матеріалах справи, для ухвалення законного, об`єктивного та справедливого рішення по справі.
У відзиві наголошується, що заявниця дійсно сподівалась на добросовісність боржника з 2017 року та досі чекаю на повернення боргу. Проте будь-яка поведінка відповідачки лише підтверджує небажання вирішити спір ані мирно, ані в судовому порядку - вона зловживає своїми процесуальними правами та затягує час (спочатку обіцянки та невиконання договірних обов`язків, потім рішення суду від 22.05.2019, потім знову ж ігнорування моєї заяви до суду та рішення (ухвали) суду від 11.12.2024) та схоже не збирається повертати борг. На думку заявниці, маючи гроші на адвокатські послуги, свідчить про те, що у відповідача є джерело прибутку, майно, яке може реалізувати для погашення боргу перед нею (під час виїзду виконавця щодо опису майна, з арештованої в рамках даної справи квартири-адреси відповідача, вийшли батьки відповідача та нецензурно з ним спілкувались, не відповівши на основне питання щодо проживання відповідача за даною адресою та можливості добровільного погашення боргу), вона все ж досі затягує час, подаючи апеляцію по справі, про яку належним чином була повідомлена та запрошена повістками суду.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Грабовим В.О, були подані додаткові пояснення по справі, в яких акцентується увага на тому, що факт своєчасної подачі ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу підтверджує, що вона вміло оперує системою «Електронний суд», а отже могла своєчасно реалізувати право на звернення до суду, проте не зробила цього як до 30.01.2024 (дата реєстрації в системі «Електронний суд»), так і в період з 30.01.2024 до 19.07.2024, щодо чого не навела жодних належних доводів.
Наголошується, що позивач майже три роки з 2019 року не пред`являла виконавчий лист до виконання, а потім майже три роки зволікала із зверненням до суду для поновленням строку його пред`явлення, що свідчить про суперечливу поведінку позивача, яка нібито очікувала добровільного виконання ОСОБА_1 рішення суду, про яке остання взагалі нічого не знала як і про дану справу.

ОСОБА_2 також були подані додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що твердження викладені представником відповідача у додаткових поясненнях є безпідставними, незмістовними, такими, що ґрунтуються на суб`єктивній думці та припущеннях представника відповідача, та головне, не стосуються розгляду справи по суті.
Будь-які твердження, щодо реєстрації та користування нею «Електронним судом» та пов`язані з цим звинувачення представника відповідача скаржник вважає необґрунтованими суб`єктивними припущеннями, що не заслуговують уваги та відволікають від розгляду справи по суті - повернення боргу відповідача перед нею.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник заявника ОСОБА_2 адвокат Малишева М.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Грабового В.О., просила оскаржувану ними ухвалу залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.
Від представника ОСОБА_1 адвоката Грабового В.О. надійшла заява про розгляд справи без його та ОСОБА_1 участі, остання доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників, які з`явились у судове засідання, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року по справі №523/17696/17 були задоволені позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором оренди – та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 загальну сум заборгованості у розмірі 98069 гривень 57 копійок. та судовий збір у розмірі 980,70 грн.
24.07.2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано представнику позивача Крюковій О.І. виконавчий лист на виконання рішення суду від 22.05.2019 року по цивільній справі №523/17696/17, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчується 27 червня 2022 року, однак інформація щодо відкриття виконавчого провадження відсутня.
Рішення суду у справі №523/17696/17 від 22 травня 2019 року не виконано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлює строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Дотримання цього строку є необхідною передумовою прийняття виконавчого документа до виконання.
Поряд з цим, Закон України «Про виконавче провадження та процесуальне законодавство передбачають можливість поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідні норми щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання містяться у статті 433 Цивільно процесуального кодексу України.
Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство.
В свою чергу, чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа. Такі причини (обставини) повинні бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт, і яка вчиняє дії для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання.

Заявниця як на підставу поважності причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначала, що з початком військової агресії російської федерації проти України вона разом з сім`єю (хворою матір`ю та маленькою донькою) виїхала за межі України 02.03.2022 року та до теперішнього часу перебуває за межами України де донька навчається в школі, матір проходить лікування від онкології та потребує догляду, що підтверджується відповідними відмітками в закордонному паспорті № НОМЕР_3 . Через часті переїзди задля отримання статусу тимчасового захисту (Свідоцтво від 16.05.2022 видано відповідно до виконавчого рішення (EU) 2022/382 Ради від 04.03.2022 ) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що обставини, пов`язані з військовою агресією рф (бойові дії, окупація, необхідність евакуації, перебування за кордоном, неможливість повернення), є надзвичайними та непереборними. Для багатьох громадян такі обставини унеможливили доступ до суду та захисту своїх прав.
Колегія суддів вважає, що безумовно, що стан війни в Україні створює перешкоди для реалізації своїх прав, а запровадження воєнного стану є підставою, яка повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення строків. Крім того виїзд із зони бойових дій для порятунку життя та здоров`я є класичним прикладом непереборної сили (force majeure), отже, суд першої інстанції вірно визначив поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, задовольняючи заяву позивача про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, суд першої інстанції вірно керувався п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України та вірно врахував обставини справи, а саме те, що виконавчий лист по справі № 523/17696/17 було видано 24.07.2019 року однак інформація щодо відкриття виконавчого провадження відсутня.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

З огляду на вищезазначене, оскільки встановити місцезнаходження оригіналу виконавчого документу наразі не виявляться за можливе, у зв`язку з чим він не виконаний, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання заявником пропущений з поважних причин. За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання судом першої інстанції вирішено з додержанням вимог закону.
Довід сторони скаржників, що ОСОБА_2 перебуваючи за кордоном не була обмежена у можливості реєстрації Електронного кабінету ЄСІТС та реалізації власного права, щодо якнайшвидшого звернення до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, проте не здійснювала такі дії до 30.01.2024 року, є поверхневим та не може слугувати підставою для відмови у поновленні строку.
Твердження, що має значення для встановлення об`єктивних підстав зволікання із зверненням до суду з клопотанням про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання те, що адвокатом Пужаєвою І.С. надано ордер старого зразка а судом не вчинено дій для встановлення дати укладання договору про надання правничої допомоги, є такими що не заслуговують на увагу, оскільки у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина сьома статті 62 ЦПК України), що адвокатом Пужаєвою І.С. було і зроблено.
Інші доводи апеляційної скарги фактично дублюються, та не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом у даній справі порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування судового рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.
Обов`язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено в ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Так, пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 22.05.2019 року, яке набрало законної сили, добровільно не виконується боржником майже шість років.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги сторони позивача.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги        

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грабовий Віктор Олександрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

                                                                                                     В.В. Кострицького