ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №573/1214/24 
Номер провадження 22-ц/816/40/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В.

у присутності:
заявника ОСОБА_1 та його представника – адвоката Муйдінова Родіона Мукумовича,
представника ОСОБА_2 – адвоката Маслової Олени Євгеніївни,
заінтересованої особи - ОСОБА_3 

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Муйдіновим Родіоном Мукумовичем, 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2025 року у складі судді Замченко А.О. та присяжних: Лобкіна В.С., Мухи О.І., ухвалене в м. Білопілля Сумської області, повне рішення складено 10 січня 2025 року, 
в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання фізичної особи недієздатною та призначення їй опікуна,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; призначити його опікуном ОСОБА_2 . 
Заяву мотивує тим, що він є рідним онуком ОСОБА_2 . Вона з 1998 року має 2-гу групу інвалідності, захворювання загальне, діагноз код F – 20.01. На даний час їй 69 років, в силу віку її психічні захворювання загострюються. Вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Догляд за нею здійснює заявник. 
Його мати ОСОБА_3 виховує та утримує ще двох малолітніх дітей, тому не може на достатньому рівні забезпечувати догляд та утримання її матері. 
Заявник має добрий стан здоров`я, алкогольними або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває. На сьогодні на його утриманні, окрім бабусі, ніхто не перебуває. Він має можливість і бажання доглядати свою бабусю та бути її опікуном.
Посилаючись на вказані обставини, просить заяву задовольнити. 
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недієздатною ОСОБА_2 .
Встановлено строк дії рішення суду про визнання недієздатною ОСОБА_2 протягом двох років з дня набрання ним законної сили. 
У частині вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 відмовлено.
Тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна у порядку, визначеному законодавством, обов`язки опікуна ОСОБА_2 покладено на орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області.
Судові витрати за проведення експертизи віднесено на рахунок держави. 
Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні заяви про призначення опікуном, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Муйдінова Р.М., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у вимогах про призначення опікуном та покладення тимчасово до вирішення питання про призначення опікуна у порядку, визначеному законодавством, обов`язків опікуна ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимогу заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 задовольнити.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ні з подання органу опіки та піклування, ні з матеріалів справи не вбачається, що будь-хто із близьких родичів ОСОБА_2 , незалежно від їх спільного проживання, подали заяви про призначення саме їх її опікунами. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 про те, що вона не має можливості на достатньому рівні забезпечувати та утримувати догляд матері, а тому вона надала згоду, щоб саме заявник був опікуном. Саме заявник виявив волю на здійснення опіки над заінтересованою особою. В іншому випадку ОСОБА_2 взагалі залишиться без опіки.
Суд першої інстанції, тимчасово поклавши обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, не вказав порядок і спосіб виконання таких прав і обов`язків, що, як наслідок, обґрунтовано унеможливлює здійснення будь-якого контролю за належним виконанням таких прав та обов`язків з боку заінтересованої особи, що може призвести до того, що ОСОБА_2 залишиться незахищеною.
Вказує на те, що суд встановив, що заявник працює, що позитивно характеризує його особу, оскільки він отримує кошти, а тому реально може забезпечити опіку над недієздатною особою. Та обставина, що він працює у м. Луцьк також не свідчить про той факт, що він не може здійснювати обов`язки опікуна, оскільки для їх здійснення він не зобов`язаний постійно перебувати із ОСОБА_2 , а зобов`язаний лише виконувати обов`язки опікуна.
Від представника ОСОБА_2 – адвоката Маслової О.Є. надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення в частині відмови у задоволенні вимог про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення суду в частині вирішення вимоги про визнання ОСОБА_2 недієздатною не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвоката Маслової О.Є. та заінтересованої особи ОСОБА_3 , які погодились з доводами апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 є рідним онуком ОСОБА_2 по лінії матері ОСОБА_3 (а.с. 8-10).
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 11 січня 2010 року ОСОБА_2 встановлена ІІ група інвалідності безтерміново, остання не може працювати в звичайних стаціонарних умовах, потребує сторонньої допомоги (а. с. 13 - 14).
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи від 13 грудня 2024 року №1047 ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг зі стабільним дефектом. За своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 79 - 81).
Заявник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4). Мати заявника – ОСОБА_3 також зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 7). З 12 березня 2020 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 10). ОСОБА_5 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12), та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11). 
Згідно висновку про стан здоров`я від 09 травня 2024 року ОСОБА_1 здоровий. 
З Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с. 18).
З подання Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області від 10 січня 2025 року № 41 вбачається, що орган опіки та піклування просить призначити опікуном ОСОБА_2 її онука – ОСОБА_1 (а.с. 86).
Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 1047 від 13 грудня 2024 року ОСОБА_2 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг зі стабільним дефектом та за своїм психічним станом вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому дійшов висновку, що вимога про визнання ОСОБА_2 недієздатною підлягає задоволенню. 
Відмовляючи заявнику у призначенні його опікуном, суд вказав, що подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном є немотивованим. Орган опіки та піклування не з`ясував у повному обсязі обставини, які мають істотне значення для справи, оскільки не було враховано наявність інших родичів ОСОБА_2 , які б могли здійснювати опіку над нею; не врахована можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява в частині вимог щодо призначення опікуна задоволенню не підлягає, а тому обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 тимчасово слід покласти на орган опіки та піклування за місцем її проживання (перебування), до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, так які вони узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
За положеннями частини шостої статті 300 ЦПК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.
У поданні до місцевого суду орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області № 41 від 10 січня 2025 року просить суд призначити опікуном ОСОБА_2 її онука – ОСОБА_1 .
Колегія суддів зауважує, що таке подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.
Суд першої інстанції правильно встановив, що в даній справі подання органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною бабою ОСОБА_8 є немотивованим. 
В ході розгляду справи місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_8 має інших родичів (дочка, рідна сестра, син), проте орган опіки та піклування при наданні висновку ці обставин не перевіряв, не з`ясовував, чому жоден з них не може здійснювати обов`язки опікуна. 
На вимогу апеляційного суду органом опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області було додатково перевірено підстави призначення саме заявника опікуном недієздатної і надано подання в якому зазначено, що представниками органу опіки та піклування при виїзді за місцем проживання ОСОБА_2 з`ясовано, що у останньої є син ОСОБА_9 , 1977 року народження, який проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_3 та двома малолітніми онуками 2015 та 2020 років народження . ОСОБА_3 має змогу бути опікуном над матір`ю, але з її слів, планує з малолітніми дітьми виїхати за кордон.
Таким чином, орган опіки та піклування в своєму поданні не обгрунтував доцільність призначення саме заявника ОСОБА_1 опікуном над його недієздатною бабусею ОСОБА_2 , зважаючи на наявність у останньої двох рідних дітей, з одним з яких вона разом проживає, а інший мешкає з нею в одному населеному пункті та на одній вулиці і не перевірив їх можливість виконувати обов`язки опікуна, а посилання доньки недієздатної на те, що вона має намір виїхати за кордон є лише припущенням . 
Також суд обґрунтовано врахував, що заявник ОСОБА_1 працює покрівельником, має режим роботи з 8 до 17, іноді працює у вихідні дні, а на час розгляду справи судом першої інстанції взагалі працював у м. Луцьк. При цьому фактично догляд за ОСОБА_2 здійснює її дочка – мати заявника. Вказані обставини у своїй сукупності спростовують можливість заявника виконувати обов`язки опікуна.
З огляду на наявність у ОСОБА_2 інших близьких родичів, які можуть бути її опікунами, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відмови заявнику у задоволенні вимоги про призначення його опікуном.
Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Муйдіновим Родіоном Мукумовичем, залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 січня 2026 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

В. Ю. Рунов