ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/584/26 Справа № 214/8471/25 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2 
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
за участю
секретаря судового засідання: ОСОБА_5 
обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)
прокурора: ОСОБА_7 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2025 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 12025046750000268 від 14.08.2025 року за обвинуваченням, ОСОБА_6 , у вчинені кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,,-

ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 29 серпня 2025 року
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:
- 20.09.2007 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України, остаточно до 4 років позбавлення волі;
- 04.07.2011 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 27.06.2013 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.09.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, остаточно до 4 років 7 місяців позбавлення волі;
- 08.10.2019 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, остаточно до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
- 21.11.2019 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, остаточно до 3 років позбавлення волі;
- 24.03.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2019, більш суворим, остаточно до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.05.2022 із Синельниківської ВК Дніпропетровської області («№94») по відбуттю строку покарання; 
- 24.10.2022 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- 28.11.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2025 скасовано звільнення від відбування покарання випробуванням та ОСОБА_6 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 виконувати самостійно.
За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду від 29 серпня 2025 року ОСОБА_6 , 24.07.2025 року, перебуваючи біля будинку №12 по вул. Святителя Василя Великого (Качалова) в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де між ним та потерпілим ОСОБА_9 виникла словесна сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник намір, спрямований на завдання фізичного болю потерпілому ОСОБА_9 . 
Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілому ОСОБА_9 1 (один) удар кулаком правої руки по голові, завдавши тим самим фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень останньому.
Дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками: умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала.
З вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку.
В апеляційні скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Прохає ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуту покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_6 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та штрафу в розмірі 50 неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 850 грн., які виконувати самостійно.
В решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтуванні своїх вимог прокурор вказує, що ОСОБА_6 вчинив правопорушення за ознаками ч.1 ст. 126 КК України 24.07.2025 року, тобто після ухвалення вироку Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу від 28.11.2024 року, ухвалою того ж суду від 10.06.2025 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, з одночасним направленням засудженого для реального відбування покарання.
Прокурор зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку посилається на вимоги ст. 71 та ст. 72 КК України, однак призначаючи остаточне покарання ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 71 КК України не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Позиція учасників судового провадження:

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній.
Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Висновки суду:
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильне застосування кримінального закону України про кримінальну відповідальність, згідно п. 1 ч.1 ст. 413 КПК України, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання.
Колегія суддів вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є слушними і знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та є безумовними підставами для скасування вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 виходячи з наступного.
Фактичні обставини справи в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому висновки суду, щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.
Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів погоджується з призначеним обвинуваченому ОСОБА_6 покаранням за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КК України та вважає, що призначене покарання сприятиме меті покарання.
Однак в апеляційній скарзі, прокурор ставить питання про незаконне не застосування судом правил ст. 71 КК України, оскільки нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив до відбуття ним покарання за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2024 року, тобто судом не було застосовано вимоги ст. 71 КК України, яка підлягала застосуванню.
Таким чином, з огляду на приписи ч. 1 ст. 394 КПК України, прокурор вправі оспорювати в апеляційному порядку вирок суду 1-ї інстанції, що переглядається, з підстав, зазначених у апеляційній скарзі.
Згідно з положеннями ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Згідно з п.25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Виходячи із системного аналізу вказаних норм закону, у разі засудження особи за нове кримінальне правопорушення, вчинене до повного відбуття покарання за попереднім вироком, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, виконуючи вимоги ст. 71 КК України, зобов`язаний призначити остаточне покарання за сукупністю вироків. При цьому остаточне покарання, визначене за правилами ст. 71, 72 КК України складається із сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, яке не підлягає складанню з іншими видами покарання і має виконуватись самостійно.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 засуджений: 28.11.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2025 скасовано звільнення від відбування покарання випробуванням та ОСОБА_6 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно матеріалів кримінального правопорушення, судом апеляційної інстанції встановлено, що кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 24.07.2025 року, тобто в період відбування покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2024 року.
Отже, ОСОБА_6 після призначення покарання за ч.1 ст.126 КК України необхідно було призначити покарання за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України.
Проте, суд першої інстанції, не призначив ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами ст.71 КК України, а ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2024 року.
Водночас, ч.4 ст.71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання.
За вчинення нового кримінального правопорушення суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, отже за сукупністю вироків, враховуючи положення ч. 3 ст. 72 КК України, остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України могло бути призначене у виді позбавлення волі, строком на п`ять роки, та штрафу, який належить виконувати самостійно.
Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 21 березня 2024 року (справа № 761/13964/22, провадження № 51-4642 км 23).
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у зв?язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та необхідністю в застосуванні положень ст. 71 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405,407,409,413,414,420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.
Вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 29 серпня 2025 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст. 126 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 рокута остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі та штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у виді штрафу – виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, роз`яснивши іншим учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Судді: