П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9116/25	

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,
повний текст судового рішення
складено 27.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року у справі №420/9116/25 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 13.02.2025р. № 12504348/42817435, від 13.02.2025р. № 12504360/42817435 про відмову в реєстрації податкових накладних №31 від 21.10.2024 року, №39 від 01.12.2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» (код ЄДРПОУ 42817435) податкові накладні №31 від 21.10.2024 року, №39 від 01.12.2024 року датою їх подання платником податків на реєстрацію.
03.10.2025 року (вхід.№103572/25) до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява від повноважного представника позивача, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 420/9116/25 та стягнути з відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн., з урахуванням окреслених у заяві підстав та письмових доказів.
02.10.2025 року до суду першої інстанції від представників відповідачів надійшло клопотання (вхід. № ЕС/105496/25) на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій відповідач просить суд зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до розміру прожиткового мінімуму станом на 2025 рік у розмірі 3028,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року заяву представника позивача - Богачевського Віктора Сергійовича (від 01.10.2025 року вхід.№102519/25) про ухвалення додаткового рішення у справі №420/13421/25 – задоволено частково. Ухвалено Додаткове рішення у справі №420/9116/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» (код ЄДРПОУ 42817435) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 43005393) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» (код ЄДРПОУ 42817435) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Не погоджуючись з вищевказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі №420/9116/25 та прийняти нове, яким відмовити ТОВ «ВК ПРОМБУД» в задоволенні заяви представника Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. 
24.11.2025 року за вх. №63383/25 від ТОВ «ВК ПРОМБУД» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а додаткове рішення суду першої інстанції прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Разом з тим, відповідно до вимог ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч.9 ст.139 КАС України).
Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п.269).
Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, від 17.09.2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 року у справі №726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Зокрема, на підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн., заявником надано копії наступних документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №4/11.24 від 25.11.2024 року, додатку до договору №3 від 11.03.2025 року та платіжної інструкції про сплату.
Згідно з приписами додаткової угоди № 3 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 11.03.2025 року сторони узгодили замовлення №3 клієнта - вивчення фактичних обставин справи, надання комплексної правової допомоги клієнту, а також здійснення інших юридично значущих дій, які пов`язані з оскарження неправомірних рішень комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ГУ ДПС в Одеській області від 13.02.2025 року №12504360/42817435 із зупинення реєстрації податкової накладної №39 від 01.12.2024 р. на суму 23 774,17 грн., та від 13.02.2025 року №12504348/42817435 на суму 20 833,33 грн. із зупинення реєстрації податкової накладної №31 від 21.10.2024 року на суму 20 833,33 грн., що були виписані Клієнтом на покупця – ТОВ «ТЕРМІНАЛ «БОРІВАЖ» (ід.код 43664262). В тому числі: вивчення матеріалів справи (первинна документація, що підтверджує здійснення фінансова звітність Клієнта за спірний період; статутні документи тощо); за необхідності – направлення адвокатських запитів до ГУ ДПС в Одеській області чи інших осіб з метою отримання відомостей про спірні правовідносини; підготовка та подання до Одеського окружного адміністративного суду позовної заяви до ГУ ДПС в Одеській області та ДПС України про визнання протиправним й скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії; участь у відповідному судовому процесі в якості представника Клієнта, в тому числі: участь у судових засіданнях (в разі відкриття загального провадження в адміністративній справі), подання процесуальних документів, заяв по суті справи, вчинення необхідних процесуальних дій); надання консультацій та роз`яснень посадовим особам клієнта з приводу даної справи. Розмір витрат адвоката у зв`язку з наданням клієнту правової допомоги в межах замовлення № 3 складає 8 000, 00 грн.
Відповідно на відомості платіжної інструкції №338 від 17.03.2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» сплачено адвокату Перепелиця О.С. кошти у розмірі 8000,00 грн., згідно з умовами договору №4/11.24 від 25.11.2024 року та додатку №3 від 11.03.2025 року до договору. 
Колегія суддів звертає увагу на той факт, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, у Рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.
Зокрема, ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
В межах даної адміністративної справи, предметом позовних вимог в межах даної адміністративної справи є визнання протиправним та скасування рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 13.02.2025 року №12504348/42817435, від 13.02.2025 року №12504360/42817435 про відмову в реєстрації податкових накладних №31 від 21.10.2024 року, №39 від 01.12.2024 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену товариством з обмеженою відповідальністю «ВК ПРОМБУД» (код ЄДРПОУ 42817435) податкові накладні №31 від 21.10.2024 року, №39 від 01.12.2024 року датою їх подання платником податків на реєстрацію.
Таким чином, суд першої інстанції доцільно зауважив, що справа №420/9116/25, належить до категорії справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на правничу допомогу на рівні 8 000, 00 грн. не є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.
Принагідно колегія суддів акцентує, що питання розподілу судових витрат, окрім іншого, пов`язане також із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Оцінюючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постанові від 21.08.2020 по справі №520/2915/19 зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
З огляду на наведене, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, а також неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, визначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
За таких обставин, витрати на правову допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір обґрунтованим та мати розумну суму.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним додатковим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу у додатковому рішенні.
Проаналізувавши перелік наданих позивачу адвокатом послуг з розміром гонорару який був присуджений судом першої інстанції до відшкодування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень) відповідає критеріям реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 9 статті 139 КАС України та є співмірною зі складністю справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька   К.В. Кравченко