ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 січня 2026 року	Справа №160/31659/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Гуржія Костянтина Сергійовича до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 31.10.2025 року через систему "Електронний суд" позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Гуржія Костянтина Сергійовича до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправним та скасувати висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим довідкою №234/5092 від 23.10.2024 року відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що згідно з даними картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , останній взагалі не проходив обстеження лікаря-хірурга, оскільки в картці відсутній підпис та печатка зазначеного лікаря, тобто висновок про придатність його до військової служби зроблений з суттєвим порушенням вимог Положення № 402. Крім того, картка обстеження та медичного огляду взагалі не містить даних про результати флюорографії, ЕКГ та аналізи крові, якими підтверджено висновок ВЛК про його придатність до військової служби. Також, довідка ВЛК не містить номеру постанови військово-лікарської комісії, а також даних про те, на підставі якої статті та графи Розкладу хвороб позивач визнаний придатним до військової служби. Відтак, позивач вважає, що висновок Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим довідкою №234/5092 від 23.10.2024 року відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби є протиправним та належить до скасування.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 04.11.2025 року передана судді Пруднику С.В.
10.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну заяву залишено без руху та надано було позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн. та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску за період з 23.04.2025 року по 31.10.2025 року.
Так, на виконання вимог ухвали суду від 10.11.2025 року від представника позивача Гуржія К.С. до суду надійшла заява, до якої було долучено підтвердження щодо сплат судового збору у розмірі 968,96 грн.
Натомість, недоліки позовної заяви в частині подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та наданням суду доказів поважності причин його пропуску за період з 23.04.2025 року по 31.10.2025 року, позивачем не виконані.
В установлений ухвалою суду від 10.11.2025 року строк позивач частково усунув недоліки адміністративного позову.
14.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Також, судом зазначено, що правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі. Витребувано у військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України докази отримання ОСОБА_1 довідки №234/5092 від 23.10.2024 року військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби (в разі наявності або вказати причини невручення такої довідки); 2) засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України докази усіх документів, які слугували підставою задля прийняття довідки №234/5092 від 23.10.2024 року військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 11.12.2025 року. Судом попереджено військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
28.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до наявної у позивача фотокопії довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 234/5092 від 23.10.2024 року, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний придатним до військової служби.
З матеріалів справи убачається, що 03.06.2025 року представник позивача адвокат Гуржій К.С. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із адвокатським запитом в порядку ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в якому просив: 1. Надати витяг з наказу про призов па військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 2. Надати копію довідки військово-лікарської комісії від 23.10.2024 року про проходження військовозобов`язаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 медичного огляду для визначення його придатності до військової служби, а також копію картки відповідного обстеження та медичного огляду.
05.05.2025 року представник позивача, адвокат Гуржій К.С. звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із скаргою на бездіяльність співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даній скарзі представник позивача зазначив, що ним в інтересах мого клієнта - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) 14.04.2025 було направлено адвокатський запит про надання інформації та документів в порядку ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». На адвокатський запит було накладено електронний підпис у встановленому законом порядку. У своєму запиті представник позивача просив ІНФОРМАЦІЯ_1 надати інформацію та документи, а саме: 1. Надати витяг з наказу про призов на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 2. Надати копію довідки військово-лікарської комісії від 23.10.2024 року про проходження військовозобов`язаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 медичного огляду для визначення його придатності до військової служби, а також копію картки відповідного обстеження та медичного огляду. Відповідь на запит представник позивача просив надати у встановлений законом термін на електрону пошту: ІНФОРМАЦІЯ_8 , але на теперішній час, всупереч вимогам ч.2 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» так і не отримав. У зв`язку з відсутністю відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_1 на адвокатський запит від 14.04.2025 року адвокатом повторно 25.04.2025 на електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами електронного зв`язку (e-mail) було направлено адвокатський запит аналогічного змісту. Станом на теперішній час ніякої відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_1 на обидва адвокатські запити не надходило. Відтак, адвокат просив прийняти відповідні міри та надати відповідь на адвокатський запит від 14.04.2025 року та повторний адвокатський запит від 25.04.2025 року.
Листом від 10.05.2025 року за вих. №175/1/1627 ІНФОРМАЦІЯ_3 адвокату Гуржію К.С. повідомлено про те, що скарга, яка надійшла до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (реєстраційний №1452 від 06.05.2025 року) стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому адвокат Гуржій К.С. надає правничу допомогу, була опрацьована у ІНФОРМАЦІЯ_3 . За результатами опрацювання порушених питань в межах компетенції повідомлено наступне. Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.2 Положення "Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та Законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, наказами і директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, іншими нормативно-правовими актами. Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством не допускається. ІНФОРМАЦІЯ_3 не веде військовий облік призовників, військовозобов`язаних і резервістів, не здійснює їх оповіщення та призов на військову службу під час мобілізації. Даний облік ведуть, здійснюють оповіщення та призов на військову службу під час мобілізації районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки і підпорядковані їм відділи м. Дніпра і Дніпропетровської області, які є розпорядниками зазначеної інформації і документів. Звернення і заяви від військовозобов`язаних (або уповноважених ними осіб) стосовно їх військового обліку, оповіщення, призову на військову службу під час мобілізації, надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тощо, надаються на ім`я начальників районних ІНФОРМАЦІЯ_1, або підпорядкованих їм відділів. ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що з порушених адвокатом Гуржієм К.С. у скарзі питань, ІНФОРМАЦІЯ_3 не може надати витребувану інформацію, у зв`язку з тим, що згідно з ордером на надання правничої допомоги серії АЕ за №1377613 від 05.04.2025 року, адвокат Гуржій К.С. не має права надавати правничу допомогу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Додатково інформовано про те, що згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
28.11.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду надійшов лист від 28.11.2025 року за вих. №3464, в якому зазначено про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24.10.2024 року був призваний до військової частини НОМЕР_1 згідно рішення військово-лікарської комісії від 23.10.2024 року, яке на теперішній час знаходиться за місцем його безпосередньої служби.
Вважаючи висновок військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленим довідкою №234/5092 від 23.10.2024 року відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У п.1.1 глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого 14.08.2008 наказом Міністра оборони України №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення №402) зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з п.1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу I Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п.1.2 глави 1 розділу II Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний та воєнний час.
Згідно пункту 1.2. глави 1 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3). Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов:
"непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час";
"обмежено придатний до військової служби".
За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов:
"обмежено придатний до військової служби";
"придатний до військової служби".
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби".
Постанова про ступінь придатності до військової служби - це загальний висновок ВЛК, зроблений на підставі вивчення та оцінки всього стану здоров`я і фізичного розвитку особи, на момент огляду.
У позовній заяві позивач вказує, що згідно з даними картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , останній взагалі не проходив обстеження лікаря-хірурга, оскільки в картці відсутній підпис та печатка зазначеного лікаря, тобто висновок про придатність його до військової служби зроблений з суттєвим порушенням вимог Положення № 402. Крім того, картка обстеження та медичного огляду взагалі не містить даних про результати флюорографії, ЕКГ та аналізи крові, якими підтверджено висновок ВЛК про його придатність до військової служби. Також, слід звернути увагу суду на те, що довідка ВЛК не містить номеру постанови військово-лікарської комісії, а також даних про те, на підставі якої статті та графи Розкладу хвороб позивач визнаний придатним до військової служби.
Отже, позивач не згідний з медичним висновком лікарів щодо придатності його до військової служби.
Суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ.
Так, Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зазначив, що межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
У спірних питаннях та складних випадках остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби може бути прийнято ЦВЛК, яка відповідно до абзацу п`ятнадцятого підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення №402 вправі розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Отже, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку щодо його придатності, позивач мав право звернутись до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.
Виключно на лікарські комісії покладений обов`язок щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначання придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та військовозобов`язаних.
Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що позивач не звертався до Центральної військово-лікарської комісії для перегляду висновку відповідача.
Отже, суд зазначає, що до його повноважень не належить надання оцінки медичної документації, визначенню діагнозу та відповідності йому конкретній статті Розкладу хвороб.
При цьому суд не встановив допущених з боку відповідача порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду позивача та оформлення його результатів.
Стосовно поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду означену позовну заяву залишено без руху та надано було позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн. та заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із позовною заявою, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення такого строку, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску за період з 23.04.2025 року по 31.10.2025 року.
Крім того, 14.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Також, судом зазначено, що правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі. Витребувано у Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 : 1) засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України докази отримання ОСОБА_1 довідки №234/5092 від 23.10.2024 року Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби (в разі наявності або вказати причини невручення такої довідки); 2) засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України докази усіх документів, які слугували підставою задля прийняття довідки №234/5092 від 23.10.2024 року Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 11.12.2025 року. Судом попереджено Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Натомість, відповідач не подав до суду докази отримання ОСОБА_1 довідки №234/5092 від 23.10.2024 року Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого він визнаний придатним до військової служби.
Згідно з ч. 1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно зі статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.
Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).
Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Положеннями частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частина перша, частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України).
Разом з тим в контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.
У справі «Bellet v. Fгаnсе» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає, що причини пропуску строку звернення позивача з даною позовною заявою до адміністративного суду є поважними, а тому, пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15.11.2007, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою.
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника Гуржія Костянтина Сергійовича до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку - відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник