Справа № 372/6486/25 
Провадження 2-а-136/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року  м. Обухів
Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Сташків Т.Г.,
при секретарі Таценку М.Д.,
розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить: поновити позивачу строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 992 від 15.04.2025 року; визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 992 від 15.04.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП); провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.04.2025 року постановою № 992 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 ) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.
Згідно з оскаржуваною постановою 09.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено правопорушення, а саме, ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу у період мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, у паперовому або електронному вигляді, чим порушив правила військового обліку, а саме, пп. 10-1 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487.
Оскаржувана постанова набрала чинності 25.04.2025 року, однак позивач її не отримував.
20.10.2025 року старшим державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Орловською Іриною Володимирівною (далі – Державний виконавець Орловська І.В.) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79381425, яку позивач також не отримував.
05.11.2025 року представник позивача отримав відповідь Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та вказану постанову про відкриття виконавчого провадження. 
Всупереч вимог ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові відсутній належний опис обставин, установлених під час розгляду справи та посилання на докази, які ці обставини підтверджують; зміст постанови обмежується констатацією факту, без опису обставин, за яких він нібито був встановлений та без посилання на докази, які цей факт підтверджують.
Також, у цій постанові відсутні посилання на докази, що позивач 09.04.2025 року о 11.40 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 під час проведення перевірки військово-облікового документа не мав його при собі, зокрема, наявного у нього військово-облікового документа у електронній формі та не надав його на вимогу уповноважених осіб.
Відповідач не сповіщав позивача про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення; оскаржувана постанова не містить посилань на докази цього.
Справа про адміністративне правопорушення розглядалась за відсутності позивача.
Позивач не отримував повісток, протоколу про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також копію оскаржуваної постанови та не був з нею ознайомлений. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався 05.11.2025 року, коли його представник отримав від державного виконавця постанову про відкриття виконавчого провадження, отже, позовна заява подається в 10-денний строк з дати отримання оскаржуваної постанови та ознайомлення з нею, тому позивач просить поновити строк на оскарження постанови.
Таким чином, в оскаржуваній постанові відсутні докази на підтвердження вчинення правопорушення позивачем, відповідачем не дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на зазначене, позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тому він звернувся до суду із зазначеним позовом.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 21.11.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та призначено справу до розгляду на 18.12.2025 року.
До суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог та залишити позовну заяву без розгляду на підставі ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відзив обґрунтований тим, що інформація у відповідача про наявність поважних причин нез`явлення позивача за повісткою відсутня. Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою». Отже, як слідує з доказів, зокрема, Акту про відмову отримання повістки (інші причини не вручення повістки), а також додаткового доказу відсутності позивача за адресою зареєстрованого місця проживання – довідки Укрпошти «про причини повернення/досилання» позивача було належним чином оповіщено, оскільки в зазначеній довідці проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою». Оскільки позивач стверджує, що він і надалі проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а належним доказом оповіщення вважається відсутність адресата за вказаною адресою, відповідач вважає, що позивача було належним чином оповіщено про виклик за повісткою. Питання виклику до ТЦК та СП є дискреційними повноваженнями органу та мета виклику в даній справі не оскаржується, питання щодо причин виклику належить виключно до повноважень ТЦК та СП. Позивачем не доведено належного виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи зазначене, відповідач вважає постанову, винесену відносно позивача, законною та такою, що не підлягає скасуванню. Оскаржувану постанову надіслано позивачу засобами Укрпошти 30.06.2025 року, та повідомлення отримано 24.07.2025 року (що також підтверджується інформацією за трекінговим номером Укрпошти: 0601162282852). Позивач пропустив строк оскарження постанови № 992 більше ніж на 4 місяці.
03.12.2025 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву, у якій зазначено, що лист, в якому була відправлена оскаржувана постанова, не був вручений позивачу, що вбачається з копії конверту, яку надав відповідач. Відповідачем не доведений факт відправки постанови позивачу, оскільки не надано розрахункові документи, які доводять факт надання послуг поштового зв`язку, та не доведено, що у відправленні № 0601162290545 містилась саме оскаржувана постанова. Відповідачем не надано опис вкладення до поштового відправлення 0601162282852, що робить неможливим перевірити його зміст. Також не надана інформація за трекінговим номером Укрпошти 0601162282852, а в супровідному листі у якості додатку вказана постанова № 993, а не 992. Отже, факт порушення позивачем строку звернення до суду з позовом відповідачем не доведено. Відповідачем не доведено факту відправки повістки позивачу. Посилання відповідача про порядок формування та відправки повісток військовозобов`язаним не стосуються обставин, які були викладені ним у спірній постанові.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.12.2025 року клопотання представника позивача – адвоката Федосіна Артема Вікторовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Постановлено провести судове засідання, призначене на 12 год. 30 хв. 18.12.2025 року, та усіх наступних судових засіданнях у режимі відеоконференції, надавши адвокату Федосіну Артему Вікторовичу можливість приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїї поза межами суду з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу на офіційному вебпорталі судової влади «URL - адреса: vkz.court.gov.ua».
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились; про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що відповідно до копії протоколу № 400 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09.04.2025 року, складеного заступником командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , 09.04.2025 року об 11 год. 40 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено правопорушення, а саме, ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, у паперовому чи електронному вигляді, чим порушив правила військового обліку, а саме, пп 10-1 п. 1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Від пояснення та/або підписання протоколу відмовився у присутності свідків.
Постановою № 992 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 15.04.2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності, враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн. 00 коп.
Цією постановою установлено, що 09.04.2025 року об 11 год. 40 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено правопорушення, а саме, ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, у паперовому чи електронному вигляді, чим порушив правила військового обліку, а саме, пп 10-1 п. 1 Додатку 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, чим вчинив порушення ч. 3 ст. 210 КУпАП, та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На розгляді справи ОСОБА_1 був відсутній. Згідно з матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про місце і час розгляду справи та на момент розгляду справи клопотання про відкладення не надходило, тому справа буде розглянута за відсутності ОСОБА_1 . Згідно з пп 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського. Докази, які б встановлювали відсутність адміністративного правопорушення, на момент розгляду справи, не надходило.
Згідно з копією листа Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області від 03.11.2025 року на звернення адвоката Обухова Володимира Владиславовича від 27.10.2025 року № 1 надано копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень АСВП №№ 79380835, 79381425, 79385733 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафів ТЦК та СП.
Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2025 року Державним виконавцем Орловською І.В. відкрито виконавче провадження № 79381425 про примусове виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2025 року № 992 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 цього Кодексу постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Стаття 210 КУпАП регулює порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачена ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вчинення таких дій в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (зокрема ст. 210-1 КУпАП) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Частина 6 ст. 22 цього Закону визначає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.
Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У цій статті унормовано, що вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-IX.
Не є доведеними обставини, що позивач 09.04.2025 року не пред`явив представнику ІНФОРМАЦІЯ_3 у паперовому вигляді або електронний військово-обліковий документ, адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17.07.2024 року, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами, що позивач не мав при собі військово-обліковий документ чим допустив порушення Правил військового обліку.
Отже, відповідач не надав суду жодних доказів непред`явлення позивачем належного військово-облікового документу.
Відповідно до п. 9 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 559, військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
З наданої відповідачем копії витягу з Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 стоїть на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 ; вид обліку: рядовий, сержантський і старшинський склад запасу; дата введення інформації про особу в систему: 27.07.2021 року. 
У базі даних Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» містяться персональні дані про всіх військовозобов`язаних українців віком від 18 до 60 років.
Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення ст.ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
За положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).
Таких доказів відповідач суду не надав.
Крім зазначеного, справа про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої винесено постанову № 992 від 15.04.2025 року, розглядалась за відсутності позивача. 
За приписами ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
В оскаржуваній постанові зазначено, що на розгляді справи ОСОБА_1 був відсутній; згідно з матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про місце і час розгляду справи та на момент розгляду справи клопотання про відкладення не надходило, тому справа буде розглянута за відсутності ОСОБА_1 . 
Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів про своєчасне сповіщення позивача, який притягався до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06.12.1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).
У рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)
Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини позивача повинні тлумачитися на його користь.
Встановлені під час судового розгляду справи обставини вказують на відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що є підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Стосовно доводів відповідача про пропущення позивачем строку на оскарження постанови суд зазначає наступне.
Відповідач вказує, що оскаржувану постанову надіслано позивачу засобами Укрпошти 30.06.2025 року, та повідомлення отримано 24.07.2025 року (що також підтверджується інформацією за трекінговим номером Укрпошти: 0601162282852), отже, позивач пропустив строк оскарження постанови № 992 більше ніж на 4 місяці.
При цьому, відповідачем додано до відзиву копію листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.06.2025 року № 10647, яким направлено ОСОБА_1 для добровільного виконання постанову № 993 від 15.04.2025 року про адміністративне стягнення з ОСОБА_1 у сумі 17 000,00 грн.
Разом з тим, у даній справі позивачем оскаржується постанова № 992 від 15.04.2025 року про адміністративне стягнення з ОСОБА_1 у сумі 17 000,00 грн.
Відповідачем також додано до відзиву рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, № відправлення: 0601162282852, дата подання: 30.06.2025 року, найменування відправника: МОУ ІНФОРМАЦІЯ_7 , найменування адресата: ОСОБА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_1 , вид та категорія відправлення: рекомендований лист, з приміткою: «Штраф».
Згідно з довідкою про причини повернення/досилання відправлення 0601162282852 від МОУ ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 , марка «Штраф», повертається за закінченням терміну зберігання.
Отже, позивач не отримав цього поштового відправлення, а зазначене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не свідчить безумовно, що це поштове відправлення містило саме оскаржувану постанову № 992 від 15.04.2025 року. 
У матеріалах справи також відсутній опис вкладення до поштового відправлення № 0601162282852, що унеможливлює встановлення факту направлення цим поштовим відправленням позивачу саме оскаржуваної постанови.
Так, відповідно до п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.  Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
За змістом ст. 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З огляду на викладене вище, з урахуванням доводів позивача, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався 05.11.2025 року, коли представник позивача отримав постанову Державного виконавця Орловської І.В. від 20.10.2025 року про відкриття виконавчого провадження № 79381425 про примусове виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.04.2025 року № 992 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000,00 грн., суд вважає, що строк звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною та скасування постанови № 992 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 15.04.2025 року підлягає поновленню.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на зазначене, оскільки відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови як протиправної та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а відтак, про обґрунтованість позовних вимог та задоволення адміністративного позову. 
Керуючись Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 7, 9, 210, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 268, 280, 286, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 5, 6, 77, 229, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № 992 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 15.04.2025 року.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 992 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 15.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом тридцять днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків