ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2025 року 
м. Чернівці
справа № 727/9514/25
провадження 822/1240/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Лисака І.Н.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 жовтня 2025 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Посилалася на те, що згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 01 жовтня 2020 року і до повноліття дитини.
З моменту розлучення син проживає з нею.
11 січня 2023 року у сина виявлено, відповідно до медичного висновку №4/4 від 11 січня 2023 року, порушення слуху та в подальшому надано ІІІ ступінь інвалідності, як наслідок, позивач витрачає суму коштів для лікування дитини.
Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа 727/8133/20, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці від 26 липня 2020 року, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000 гривень щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задоволено частково .
Змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 листопада 2020 року у справі № 727/8133/20, у наступному порядку:
Стягнуто з ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа 727/8133/20, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці від 26 листопада 2020 року, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 ( чотири тисячі) гривень щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач дійсно отримує аліменти від відповідача у частці від доходу, проте не позбавлена можливості змінити їх спосіб стягнення та у визначеному законом розмірі заявляти вимогу про стягнення їх у твердій грошовій сумі з відповідача, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, звернувши увагу і на той факт, що сума аліментів, які нараховуються на утримання ОСОБА_3 , належним чином не забезпечує одержання ним коштів, необхідних для його нормальної життєдіяльності, лікування, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 жовтня 2025 року у справі № 727/9514/25 в частині задоволення суми аліментів у розмірі 4000 гривень та в цій частині прийняти рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа 727/8133/20, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці від 26 листопада 2020 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6000 гривень, щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, оскаржуване рішення є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Зазначає, що визначений рішенням суду розмір аліментів у розмірі 4000 гривні в умовах збільшення рівня цін є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини. Окрім витрат на необхідне лікування та медичні процедури, позивач щомісячно несе витрати на одяг, харчування, навчальні потреби та інші щоденні витрати, без яких забезпечити нормальний розвиток дитини неможливо. У сукупності ці витрати значно перевищують визначений судом розмір аліментів, що свідчить про реальну потребу дитини у більшому розмірі утримання. Як зазначалося у позовній заяві, щомісячні витрати на забезпечення дитини становлять орієнтовно 15 000 гривень. У зв`язку із станом здоров`я дитини та необхідністю постійного догляду за нею позивач не може працювати повний робочий день. Це прямо впливає на його доходи та можливість повноцінно забезпечувати дитину власними силами.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 01 жовтня 2020 до повноліття дитини.
Відповідно до медичного висновку №4/4 від 11 січня 2023 року у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано порушення слуху та в подальшому надано ІІІ ступінь інвалідності.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.
Згідно з ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей183, 184 СК України.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У зазначеній нормі права законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства можна дійти висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі).
Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181 СК України).
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 листопада 2020 року шлюб сторонами розірвано та стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 01 жовтня 2020 року до повноліття дитини.
Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, яка скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача.
Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, застосовуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, правові висновки Верховного Суду, враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відомості про особу останнього та його матеріальне становище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
На переконання колегії суддів визначений місцевим судом до стягнення розмір аліментів відповідає інтересам дитини і є достатнім для фізичного, духовного, морального і соціального її розвитку дитини та відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.
Безпідставними є посилань апелянта на те, що суд першоої інстанції не врахував те, що вона витрачає значні кошти на лікування дитини, що, у свою чергу збільшує розмір витрат, а тому на підставі цього слід збільшити розмір аліментів які стягнув суд першої інстанції з 4000 гривень до 6000 гривень, виходячи з такого.
За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд – довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування – виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі №761/27222/20 та від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19.
Таким чином, позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Дата складання повного тексту постанови – 29 грудня 2025 року.
Головуючий       М.І. Кулянда 
Судді:         І.Н. Лисак 
О.О. Одинак