Справа №295/7394/24
Категорія 9
2-др/295/9/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Перегуди Анатолія Павловича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання незаконним та скасування пунктів 2 рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.09.2012 та 05.12.2012, скасування свідоцтв про право власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2025 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у справі №295/7394/24 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання незаконним та скасування пунктів 2 рішень виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.09.2012 та 05.12.2012, скасування свідоцтв про право власності на житловий будинок, яким у задоволенні позову відмовлено.
12.12.2025 року до суду надійшла відповідна заява представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Перегуди А.П., у якій останній просить ухвалити додаткове рішення, котрим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.
Від представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Черткова В.О. надійшли письмові заперечення проти заяви. Представник вважає заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу неспівмірними, необґрунтованими та такими, що не підлягають стягненню, оскільки справа не була складною, не вимагала значного обсягу процесуальних дій або спеціальних правових знань, а розгляд справи здійснювався у межах стандартної цивільної процедури. Окремо представник позивача звертав увагу на те, що на момент розгляду справи та вирішення питання про судові витрати ОСОБА_2 проходить військову службу та перебуває у зоні проведення бойових дій, його доходи є обмеженими та мають фіксований характер, що істотно впливає на здатність нести додаткові фінансові витрати (т. 2 а.с. 137-139).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України судом вирішено питання про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін.
Вивчивши й дослідивши заяву та додані до неї документи, а також окремі матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, від 14 вересня 2021 року у справі № 204/6564/19, провадження № 61-1970св21, від 09 листопада 2021 року у справі № 648/2776/20, провадження № 61-7641св21.
З матеріалів справи слідує, що представник ОСОБА_1 – адвокат Перегуда А.П. звернувся до суду із заявою від 07.08.2024 року, в якій повідомив, що в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть надані докази, що свідчать про розмір судових витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи №295/7394/24 (т. 1 а.с. 180).
Судом також встановлено, що 10.07.2024 року між адвокатом Перегудою А.П. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т. 2 а.с. 119, далі – договір).
Пунктом 3 вказаного договору передбачено, що за надання правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 20 000 грн. Сторонами досягнута домовленість, що визначена сума гонорару сплачується клієнтом в повному обсязі протягом п`яти днів з моменту виставлення рахунку адвокатом. Крім цього, клієнт погоджується здійснити додаткові витрати, що пов`язані з надання правової допомоги (експертні дослідження, отримання платних довідок та інших документів, витрат на відрядження, транспортні послуги, участь у судових засіданнях тощо).
Згідно акту наданих послуг правничої допомоги відповідно до договору від 10.07.2024 року вартість послуг становить: первинна консультація клієнта Савіної С.В. (2 год.) – 2 000 грн., ознайомлення з матеріалами (3 год.) – 3 000 грн., підготовка та подача 11.07.2024 року до Богунського районного суду м. Житомира відзиву на позовну заяву (7 год.) – 7 000 грн., підготовка до судового засідання, прибуття до суду, очікування початку засідання та участь у судових засіданнях 28.08.2024, 17.10.2024, 28.11.2024, 13.05.2025, 26.06.2025, 24.09.2025, 23.10.2025, 07.11.2025, 11.12.2025 (18 год.) – 27 000 грн., складання заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат, направлення на адресу інших учасників по справі та до суду (1 год.) – 1 000 грн. Загальна вартість наданих послуг правничої допомоги складає 40 000 грн. (т. 2 а.с. 120).
Клієнтом ОСОБА_1 сплачено, а адвокатом Перегудою А.П. отримано на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги 40 000 грн., підтвердженням чого слугує квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 12.12.2025 (т. 2 а.с. 131).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».
Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
При цьому, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на вказане, взявши до уваги характер правовідносин у цій справі, зокрема, суть спору, обсяг наданих адвокатом відповідачу ОСОБА_1 послуг (кількість складених документів, засідань за участі адвоката), суд дійшов висновку, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідності процесуальних дій.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2 , код ЄДРПОУ 04053625.
Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач 3: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач 4: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач 5: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач 6: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач 7: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_5 .
Відповідач 8: ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач 9: ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_6 .
Відповідач 10: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач 11: ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_4 .
Дата складання повного додаткового судового рішення – 05.01.2026.

Суддя