Справа № 204/7251/25
Провадження № 2/204/3628/25 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді     Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря     Єфімової А.О.
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4566171 в розмірі 10 797 грн. 51 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 20 коп. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 18.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладеного Договір №4566171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500 грн. строком на 350 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Райфайзен Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,50% від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за вказаним договором виконало в повному обсязі, надало можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, перерахувавши на картку останнього грошові кошти в сумі 1 500 грн. Надалі відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на дату звернення до суду становить 10 797 грн. 51 коп., що складається з: 1499 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9 185 грн. 05 коп. - заборгованість за процентами, а також нараховані позивачем проценти за 3 (три) календарні дні в розмірі 112 грн. 49 коп. Позивач вказує, що набув право вимоги на вказану суму на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025, укладеного 31.03.2025 року між ним та ТОВ «Лінеура Україна». Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» за кредитним договором № 4566171 в розмірі 10 797 грн. 51 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Ухвалою суду від 1 серпня 2025 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 01.08.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 18.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 4566171 про надання споживчого кредиту.
Згідно п. 1.1. кредитного договору №4566171 від 18.04.2024 року укладення цього договору здійснюється за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до правил надання коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://credit7.ua.
Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 1 500 грн.; строк кредиту 350 днів, який може бути продовжено споживачем; стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору.
У відповідності до п. 2.1. вказаного договору кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4566171 від 18.04.2024 року, зазначено, що якщо споживачем не будуть виконанні умови договору, розміри платежів, зазначені в графіку платежів будуть мати наступні значення сума платежу за розрахунковий період складе 1 500 грн., проценти за користування кредитом складуть 13 125 грн., реальна річна процентна ставка складе 133839,05 % річних, загальна вартість кредиту складе 14 625 грн.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту споживач підтвердив, що отримав інформацію про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, виходячи з обраних ним умов кредитування.
Договір про надання споживчого кредиту № 4566171 від 18.04.2024, додаток № 1 до договору та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 25393, 18.04.2024 року о 10:46:01 год.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконало та надало останньому кредит в сумі 1 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів 18.04.2024 року на його кредитну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією з довідки ТОВ «Пейтек» від 09.04.2025 року вих. № 20250409-67.
Відповідно до договору факторингу від 31.03.2025 року № 31-1/03/2025, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором № 4566171, боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 .
При цьому, 01.04.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором шляхом направлення на її номер телефону НОМЕР_3 та електронну пошту, відповідного повідомлення.
Згідно п. 1.2. договору факторингу № 31-1/03/2025 від 31.03.2025 року перехід права вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників.
Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 18.04.2024 року № 4566171.
Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 31.03.2025 у відповідача наявна заборгованість по основному боргу у розмірі 11 435,01 грн..
Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Українські фінансові операції» за Договором № 4566171 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 03.04.2025 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 10 797,48 грн., яка складається із основного боргу у розмірі 1499,96 грн., нарахованими процентами 9 297,52 грн. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Статтею525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст. ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 44 ЦПК України)
Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит №4566171 від 18.04.2024 року, у розмірі 10 797 грн. 51 коп., що складається з: 1499 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 9 185 грн. 05 коп. - заборгованість за процентами, а також нараховані позивачем проценти за 3 (три) календарні дні в розмірі 112 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження надання правової допомоги представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг № 4566171 від 12 червня 2024 року (а.с. 35), заявка № 4566171 від 21.04.2025 року на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с 39-40), детальний опис наданих послуг (а.с. 38).
Як слідує із матеріалів справи правничу допомогу позивачу надавав адвокат Дідух Є.О., який діяв на підставі укладеного договору про надання правової допомоги від 01/08/2024-А від 1 серпня 2024 року, який до матеріалів справи долучено не було.
Крім того, будь-яких інших доказів на підтвердження наданої правової допомоги, зокрема документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач у справі належним чином документально не підтвердив такі витрати, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання професійної правничої допомоги, суд не вбачає. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 516, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 638, 639, 1046, 1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, примщ. 2, код ЄДРПОУ: 40966896) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 499 грн. 96 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 9 297 грн. 05 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а всього суму у розмірі 13 219 грн. 41 коп. 
В задоволені решти позовних вимог - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська