ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14433/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року (суддя Сліпець Н.Є.) в справі № 160/14433/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 січня 2025 року:
№0052370708 про застосування штрафу у розмірі 11401,03 грн,
№0052380708 про застосування штрафу у розмірі 1020,00 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Зазначає про порушення контролюючим органом процедури розгляду заперечень в частині, що у розгляді заперечень приймали участь особи, що не входять до затвердженого складу комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок; порушення процедури проведення фактичної перевірки в частині проведення фактичної перевірки за відсутності платника податків, за відсутності доказів, що продавець ОСОБА_2 мала будь-які трудові чи цивільно-правові відносини із позивачем або діяла від її імені. 
Стверджує, що не має жодного відношення до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який перевірявся.
Суд першої інстанції не врахував наведеного, не дослідив зазначені обставини, не витребував від контролюючого органу доказів наявності трудових або цивільно-правових відносин між ОСОБА_2 та позивачем, не перевірив дані форми № 20-ОПП щодо реєстрації об`єктів оподаткування, не встановив фактичного суб`єкта господарювання, який здійснював діяльність за адресою перевірки, та безпідставно ототожнив ФОП ОСОБА_1 із діяльністю невстановленої особи. 
Також звертає увагу на не надання відповідачем доказів, що POS-термінал за ідентифікатором платіжного пристрою – S8510846, через який здійснювалися операції, належить саме ФОП ОСОБА_1 . 
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши аконність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник єдиного податку .
27.11.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2, п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, прийнято наказ від 22.11.2024 №5977-п “Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ”, яким вирішено провести фактичну перевірку магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
На підставі наказу від 22.11.2024, направлень на проведення фактичної перевірки від 26.11.2024 №10719 та №10720 Головним управління ДПС у Дніпропетровській області було проведено фактичну перевірку магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за адресою: АДРЕСА_1 .
Копії наказу та направлень на проведення фактичної перевірки було вручено продавцю ОСОБА_2 , оскільки вона є особою, що фактично здійснювала розрахункові операції.
За результатами перевірки складено відповідний акт фактичної перевірки від 09.12.2024 №3932/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 .
В акті фактичної перевірки від 09.12.2024 відображені встановлені порушення, а саме:
- п. 1, 2 ст. 3 розд. ІІ Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (із змінами та доповненнями) в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО, КОРО, РК та без роздрукування та видачі відповідних розрахункових документів встановленого зразка, а саме: (не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, на загальну суму 25 302,05 грн;
- п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України, в частинні не надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Згідно з актом про відмову від отримання примірника акту (довідки) фактичної перевірки або неможливості його вручення та підписання від 06.12.2024 уповноважена особа відмовився від підписання акта фактичної перевірки.
Акт перевірки №3932/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 від 09.12.2024 з додатками надіслано позивачу засобами поштового зв`язку за юридичною адресою: АДРЕСА_2 .
Проте, рекомендований лист повернутий до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 26.12.2024 у зв`язку з неврученням платнику податку.
10.01.2025 позивач надіслала відповідачу заперечення на акт, в яких просила прийняти доводи, викладені в запереченнях на акт до уваги під час вирішення питання щодо прийняття податкових повідомлень-рішень.
Листом від 24.01.2025 №4883/6/04-36-07-08-16 відповідач, за результатами розгляду заперечень на акт, повідомив позивача про те, що перевірку проведено з дотриманням норм діючого законодавства, порушення встановлені в ході перевірки, зафіксовано правомірно та обґрунтовано, інформація, яку надав суб`єкт господарювання до заперечень врахована комісією з розгляджу заперечень.
На підставі акту фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були винесені податкові повідомлення рішення:
- №0052370708 від 29.01.2025 форми “С”, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 11 401,03 грн на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, п. 15 Розділу ІІ “Прикінцеві положення” Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, за не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункових операцій;
- №0052380708 від 29.01.2025 форми “ПС”, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 020,00 грн на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 і абз. 1.2 п.121.1 ст. 121 ПК України, за ненадання платником податків контролюючим органам всіх документів, що стосуються об`єкта перевірки.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення положень законодавства в частині наявності підстав для проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.
Встановивши, що перед початком фактичної перевірки 27.11.2024 о 11:40 год. проведена контрольна розрахункова операція у магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 5 000,00 грн. (ковбаса, оливкова олія, молоко горіхове), а суб`єктом господарювання не проведено розрахункову операцію через програмний реєстратор розрахункових операцій та не роздруковано і не видано відповідний розрахунковий документ – фіскальний чек, на момент проведення фактичної перевірки реєстратор розрахункових операцій та/або програмний реєстратор розрахункових операцій був відсутній, а також, що в ході проведення перевірки особа, яка фактично проводила розрахункові операції, ОСОБА_2 здійснила перерахунок наявної готівки та роздрукування термінального Х-балансу на місці проведення розрахунків, про що свідчить її особистий підпис на описі готівки та термінальний Х- балансу, тобто проведено розрахункові операції без застосування ПРРО ф.н. 4000393266 та без роздрукування та видачі відповідних розрахункових документів встановленого зразка (в готівковій формі на суму 15 254,00 грн. (згідно опису готівки (додаток 1); безготівковій формі на суму 10 048,05 грн. (згідно термінального Х-балансу (додаток 3)), суд першої інстанції вважав доведеним порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 розд. ІІ Закону України від 06.07.1995 № 265/95- ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (із змінами та доповненнями), тому дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафу за це порушення.
Також встановивши, що на момент прийняття податкового повідомлення-рішення №0052380708 від 29.01.2025 форми “ПС”, яким до позивача застосовано штрафну санкцію 1020,00 грн., фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не було надано посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, суд першої інстанції вважав правомірність застосування податковим органом відповідальності, передбаченої п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС від 22 листопада 2024 року № 5977-п на підставі, зокрема, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , щодо дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (а.с. 48).
На підставі наказу ГУ ДПС видані направлення на проведення фактичної перевірки (а.с. 69).
Копія наказу перед початком проведення перевірки вручена особі, яка проводить розрахункові операції, ОСОБА_2 , якій також пред`явлені направлення на проведення перевірки, що підтверджено підписом ОСОБА_2 на направленнях.
ГУ ДПС проведена фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якої складено акт від 09 грудня 2024 року №3932/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 (а.с. 64-65).
У акті фактичної перевірки відображені встановлені порушення:
- п. 1, 2 ст. 3 розд. ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО, КОРО, РК та без роздрукування та видачі відповідних розрахункових документів встановленого зразка, а саме: (не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, на загальну суму 25 302,05 грн;
- п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, в частинні не надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Крім того, контролюючим органом під час перевірки проведено опис готівки (а.с. 68).
Актом про відмову від отримання примірника акту (довідки) фактичної перевірки або неможливості його вручення та підписання від 06 грудня 2024 року підтверджено, що уповноважена особа ОСОБА_2 відмовився від підписання акта фактичної перевірки.
Акт перевірки №3932/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 від 09 грудня 2024 року з додатками надіслано позивачу засобами поштового зв`язку за юридичною адресою: АДРЕСА_2 .
Рекомендований лист повернутий до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 26 грудня 2024 року у зв`язку з неврученням платнику податку.
Позивачем 10 січня 2025 року надіслано відповідачу заперечення на акт.
Листом від 24 січня 2025 року №4883/6/04-36-07-08-16 відповідач повідомлено позивача про результати розгляду заперечень.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області 29 січня 2025 року винесені податкові повідомлення рішення:
- №0052370708 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 11 401,03 грн за не проведення розрахункової операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункових операцій;
- №0052380708 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій у розмірі 1 020,00 грн на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України за ненадання платником податків контролюючим органам всіх документів, що стосуються об`єкта перевірки.
Спірним від час апеляційного перегляду справи є питання дотримання контролюючим органом процедури проведення фактичної перевірки та розгляду заперечень, а також здійснення саме позивачем господарської діяльності у магазині, в якому проведена фактична перевірка.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Апелянтом не спростовується правомірність призначення фактичної перевірки.
Щодо аргументів апелянта про порушення порядку проведення фактичної перевірки в частині вручення наказу особі, яка не мала відповідних повноважень, відсутності платника податків під час перевірки, суд зазначає наступне. 
За положеннями пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Згідно з пунктом 80.7 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. 
Отже, фактична перевірка може бути проведена в присутності особи, що фактично здійснює розрахункові операції, при цьому саме цій особі у такому разі вручаються наказ та направлення на проведення фактичної перевірки. 
У спірному випадку особа, яка проводила розрахункові операції, копія наказу про проведення фактичної перевірки перед початком проведення перевірки вручена особі, яка проводить розрахункові операції, ОСОБА_2 , якій також пред`явлені направлення на проведення перевірки, що підтверджено підписом ОСОБА_2 на направленнях.
Крім того, суд зауважує, що контролюючим органом акт фактичної перевірки направлено на податкову адресу позивача, отримано позивачем, позивачем подано заперечення на акт перевірки
Відтак, суд відхиляє доводи апелянта про порушення контролюючим органом процедури проведення фактичної перевірки.
Посилання апелянта на проведення перевірки третьої особи, не здійснення нею господарської діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований по АДРЕСА_1 , є безпідставними.
Так, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 07 вересня 2022 року подано контролюючому органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які провадиться діяльність, форми №20-ОПП (а.с. 62) на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . 
Крім того, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 07 вересня 2022 року подана контролюючому органу заява про реєстрацію РРО (а.с. 63) на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , назва ПРРО – checkbox_2, локальний номер 2.
Отже, наведене доводить, що саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснюється діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому по АДРЕСА_1 .
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не перевірено, чи здійснює фактично позивач діяльність у цьому магазині, а використані застарілі дані, суд відхиляє, адже саме позивач як платник податків у разі, якщо зазначений об`єкт перестав використовуватися нею у господарській діяльності, як й не використовувався РРО, зареєстрований на цей об`єкт, мала подати відповідні відомості до контролюючого органу, проте цього не зробила.
Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів нездійснення нею діяльності у зазначеному магазині, а відповідачем належними доказами доведено, що саме позивач здійснює господарську діяльність у цьому магазині.
Стосовно питання розгляду заперечень суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
За положеннями підпункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.
Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03 січня 2025 року № 11 внесено зміни до наказу від 08 червня 2023 № 302 «Про утворення комісії». 
Цим наказом внесено зміни до персонального складу комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Як вказано вище, позивач вважає, що у розгляді заперечень брали участь особи, що не входять до затвердженого складу комісії з розгляду заперечень, а саме ОСОБА_4 та Безігнова Тетяна Вікторівна, які відсутні у складі комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок Управління податкового аудиту, затвердженого наказом № 302 від 08.06.2023 (у редакції від 03.01.2025 року №11). 
Разом з тим, крім загальних тверджень щодо участі у розгляді заперечень осіб, які не включені до складу комісії з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірко управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, позивачем не надано жодного доказу неповноважного складу комісії при розгляду заперечень, тому судом відхиляються ці доводи позивача.
Суд зауважує, що позивачем в апеляційній скарзі не спростовуються порушення, зафіксовані в акті фактичної перевірки, з цього питання доводи апелянта зводяться до того, що ані контролюючий орган, ані суд першої інстанції не встановив, чи здійснює позивач господарську діяльність у наведеному в акті перевірки місці торгівлі, чи є ОСОБА_2 найманим працівником позивача, чи POS-термінал за ідентифікатором платіжного пристрою – S8510846, через який здійснювалися операції, належить саме ФОП ОСОБА_1 .
Разом з тим, наведені доводи спростовані викладеними вище висновками суду.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в справі № 160/14433/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в справі № 160/14433/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 14 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 січня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко