Справа № 135/1936/25 
Провадження № 3/135/25/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

13.01.2026    м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Волошина Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
22 грудня 2025 року близько 07 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці – на території ТОВ «Вінницька птахофабрика» за адресою: вул. Хлібозаводська, 25, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушуючи громадський порядок і спокій громадян, спровокувала конфлікт з ОСОБА_2 , під час якого штовхнула останню та тягнула її за волосся, створивши агресивну та принизливу ситуацію.
Щодо явки учасників і можливості розгляду справи за їх відсутності
У судове засідання ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою, що підтверджується відповідними відмітками у матеріалах провадження. Даних про поважні причини їх неявки суд не встановив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини, сформованих, зокрема, у справах «Бондаренко та інші проти України» та «Волохи проти України», учасник провадження зобов`язаний сумлінно реалізовувати свої процесуальні права, проявляти належну зацікавленість у перебігу справи та виконувати процесуальні обов`язки; саме його пасивна чи недобросовісна поведінка не може перешкоджати здійсненню правосуддя у розумний строк.
Беручи до уваги належне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та потерпілої про розгляд справи, відсутність відомостей про поважні причини їх неявки, а також необхідність дотримання вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у матеріалах доказів.
Норми закону, що підлягають застосуванню
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного визначення адміністративного правопорушення, закріпленого у статті 9 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови встановлення в її діях сукупності обов`язкових ознак складу проступку: об`єкта посягання, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони, які у своїй єдності характеризують протиправність і винність поведінки та її спрямованість на посягання на охоронювані законом блага.
Із наведених норм випливає, що оцінці підлягає як кожний доказ окремо, так і сукупність зібраних доказів, на підставі чого суддя повинен зробити обґрунтований висновок про їх належність, допустимість, достовірність і достатність фактичних даних, які ними встановлюються та мають значення для правильного вирішення справи.
Правова кваліфікація та характеристика складу правопорушення
Згідно зі статтею 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, є громадський порядок і спокій громадян – врегульована правовими та соціальними нормами система суспільних відносин, яка забезпечує повагу до прав і свобод інших осіб, їхню безпеку, моральний комфорт та суспільну стабільність.
Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає в активних діях, що грубо порушують громадський порядок у публічному місці, створюючи конфліктну, агресивну або принизливу атмосферу для потерпілої особи та оточення, незалежно від того, чи завдано істотної шкоди здоров`ю. Однією з форм такого правопорушення є образливе чіпляння до громадян, що охоплює аморальну, агресивну або принизливу поведінку, спрямовану проти іншої особи: штовхання, хапання за одяг чи волосся, насильницьке утримання за руки, інші подібні прояви фізичного впливу, поєднані з явною неповагою до загальновизнаних норм співжиття.
Суб`єктом правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку, а суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини, оскільки особа усвідомлює протиправний характер своєї поведінки, її образливість та здатність порушити громадський порядок, і бажає так діяти.
У цій справі дії ОСОБА_1 , яка в громадському місці спровокувала конфлікт, штовхнула потерпілу та тягнула її за волосся, створили агресивну та принизливу для потерпілої ситуацію, порушили звичайний порядок перебування людей на території підприємства, викликали необхідність реагування правоохоронних органів, а отже, відповідають ознакам образливого чіпляння до громадян і підлягають кваліфікації як дрібне хуліганство за статтею 173 КУпАП.
Оцінка доказів та встановлені обставини
Вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 672619 від 22 грудня 2025 року, складеним уповноваженим працівником поліції відповідно до вимог статті 256 КУпАП, у якому зафіксовано дату, час і місце події, а також викладено суть інкримінованих ОСОБА_1 дій; рапортом працівника поліції щодо надходження повідомлення на лінію «102» про вчинення хуліганських дій, який підтверджує факт звернення до правоохоронних органів у зв`язку з порушенням громадського порядку; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , які в узгодженій частині підтверджують наявність між ними конфліктної ситуації, факт застосування фізичного впливу (штовхання, тягнення за волосся) та місце події – територію ТОВ «Вінницька птахофабрика» у м. Ладижин.
Зазначені документи складені в установленій законом формі, містять узгоджені відомості щодо часу, місця, учасників події та характеру дій, не містять істотних внутрішніх суперечностей, а їхнє походження не викликає у суду сумнівів; будь?яких даних про одержання цих доказів з порушенням вимог КУпАП матеріали справи не містять. Разом з тим матеріали провадження не містять жодних інших доказів, які б спростовували викладені обставини, суперечили протоколу чи поясненням учасників події або свідчили про провокацію з боку потерпілої, самооборону чи інші обставини, що виключають адміністративну відповідальність.
Суд, керуючись статтею 252 КУпАП, здійснив оцінку кожного доказу окремо та всієї сукупності доказів у їх взаємозв`язку і дійшов висновку, що вони є належними (стосуються обставин, які підлягають з`ясуванню у справі), допустимими (одержаними компетентними органами в порядку, передбаченому законом), достовірними (не містять ознак фальсифікації) та достатніми для встановлення події правопорушення і причетності до нього ОСОБА_1 .
За таких обставин суд установив, що 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 умисно вчинила дії, які виразилися в образливому чіплянні до громадян у громадському місці, порушили громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинила дрібне хуліганство, передбачене статтею 173 КУпАП. Об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення у її діях наявні в повному обсязі, підстав для висновку про невідповідність інкримінованих дій ознакам правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, чи для визнання відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд не встановив.
Призначення адміністративного стягнення
При вирішенні питання про вид і розмір адміністративного стягнення суд відповідно до статті 33 КУпАП бере до уваги характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, дані про особу правопорушника, її майновий стан, а також наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Дії ОСОБА_1 полягали у вчиненні фізичного впливу на потерпілу (штовхання, тягнення за волосся) у громадському місці, що свідчить про прояв зневажливого ставлення до загальноприйнятих правил поведінки та порушення громадського порядку, водночас матеріали справи не містять відомостей про заподіяння істотних тілесних ушкоджень чи значної матеріальної шкоди. Даних про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності, перебування на обліках у правоохоронних чи медичних органах, а також інших негативних відомостей щодо її особи не встановлено; наявні відомості про її майновий стан не свідчать про неможливість виконання нею обов`язку зі сплати штрафу в мінімальному розмірі.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_1 у розумінні статей 34, 35 КУпАП судом не встановлено. 
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги санкцію статті 173 КУпАП, яка передбачає, зокрема, накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян поряд з іншими, більш суворими видами стягнень (громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт), суд доходить висновку, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необхідним та достатнім заходом впливу для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових адміністративних правопорушень, а застосування більш суворих стягнень, передбачених статтею 173 КУпАП, є недоцільним з огляду на наведені вище дані про особу правопорушниці та відсутність істотних негативних наслідків вчиненого правопорушення.
Судовий збір
Відповідно до статті 40-1 КУпАП та пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір у фіксованому розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з урахуванням установленого на відповідний період прожиткового мінімуму становить 665 грн 60 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.
Керуючись статтями 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) гривню, у дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї постанови, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Суддя