УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/2212/24 Головуючий у 1-й інст. Русин М. Г. 
Номер провадження №33/4805/589/25
Категорія ч.1 ст.130, ч.1 ст.121 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №287/2212/24, №287/2213/24 відносно ОСОБА_1 та присвоєно єдиний номер 287/2212/24.
Цією ж постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.121, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 14.10.2024 о 19 год 00 хв в м.Олевськ по вул. Житомирська, керував автомобілем Шевроле Ніва, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, поведінка, що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного транспорту та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того,  ОСОБА_1 14.10.2024 о 19 год 00 хв в м. Олевськ по вул. Житомирська, керував автомобілем Ніва Шевроле, номерний знак НОМЕР_1 , що має технічні несправності, а саме відсутність переднього бамперу, з якими експлуатація його забороняється, правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 31.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На його думку, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів керування ним транспортним засобом та наявності у нього ознак алкогольного і наркотичного сп`яніння. Також вказав, що він не погоджувався з діями працівника поліції, не міг знати, що відмова від проходження на місці зупинки призведе до накладення на нього адміністративного стягнення. Хотів самостійно звернутись до лікарні, але не встиг протягом двох годин і йому повідомили, що це буде неналежним доказом. Звернув увагу на порушення працівниками поліції вимог «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», у зв`язку з чим вважає, що відеозапис, на який посилався суд першої інстанції, не є належним та допустимим доказом. Вказав на порушення працівниками поліції норм чинного законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, невідповідність вимогам закону протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу в його відсутність і він не зміг надати пояснення в суді першої інстанції. 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що не був присутній при винесенні постанови, а її копію отримав лише 07.04.2025 року.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин. 
Належним чином повідомлений про місце і час судового засідання ОСОБА_1 втретє до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду не направляв.
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 756010 від 14.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 14.10.2024 о 19 год 00 хв в м.Олевськ по вул. Житомирська, керував автомобілем Шевроле Ніва, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає дійсності, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного транспорту та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 756010 від 14.10.2024 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.10.2024 (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.5); копією постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП серії ЕНА № 3218263 від 08.10.2024 (а.с.19); протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 756009 від 14.10.2024 (а.с.18);  диском з відеозаписом події (а.с.7).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського та автомобільного відеореєстратора об`єктивно зафіксовані обставини події та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Відеозапис припинявся лише на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що не є істотним порушенням та не спростовує встановлених обставин справи. 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним ПДР, про що останній був проінформований. У працівника поліції виникла обґрунтована підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 категорично відмовився виконати вимогу поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я, мотивуючи відмову тим, що не керував транспортним засобом та не погоджується з причинами зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 чітко роз`яснено суть інкримінованих йому правопорушень, проте останній свідомо своєю поведінкою ухилився від ознайомлення та підпису у складених працівниками поліції документах. 
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 безумовно підтверджується відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля. 
Посилання апелянта на не роз`яснення працівниками поліції наслідків відмови від проходження огляду є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про наслідки такої відмови, а саме - складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Під час огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, за вказаних у протоколі подій, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами. 
Також, з матеріалів справи вбачається, що судом вжито вичерпних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом. Зокрема, на аркушах справи 15,16,28,29 містяться поштові конверти з відмітками про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою».  Відповідно до сталої практики Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2024 у справі №990/69/24, постанови Верховного Суду від 24.03.2025 у справі №706/208/15-ц та від 28.02.2025 у справі №615/2/22), така повістка вважається врученою в день проставлення відповідної відмітки, а особа — належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тому, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень норм процесуального права судом першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та повністю погоджується з мотивами такого процесуального рішення, які наведені в оскаржуваній постанові. Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений права апеляційного оскарження судового рішення, яке реалізував. Під час апеляційного розгляду були враховані та оцінені всі доводи апеляційної скарги, які він не зміг висловити в суді першої інстанції, а також оцінені докази, наявні в матеріалах справи.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи, дослідив докази, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Підстав для скасування постанови судді місцевого суду у частині притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП немає.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містила доводів щодо незаконності постанови суду у частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП
Разом з тим, під час розгляду справи щодо цього правопорушення, суддя місцевого суду допустив порушення норм процесуального права, які унеможливлюють прийняття законного рішення в суді апеляційної інстанції без зміни постанови.
Відповідно до вимог п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Згідно з вимогами ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій – шостій цієї статті. 
Оскільки правопорушення мало місце 14.10.2024, то на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної постанови, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення закінчилися, у зв`язку з чим провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП підлягало закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до змісту частини сьомої статті 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 березня 2025 року змінити.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП щодо  ОСОБА_1  закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич