Єдиний унікальний номер справи 333/10712/24
Номер провадження 2/333/130/26

РІШЕННЯ
іменем України 
26 січня 2026 року           місто Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя	
у складі: за участю: 	головуючого – судді секретаря судового засідання  представника позивача – адвоката  відповідача	Стоматова Е.Г. Бережної Д.О. Литвинця Ю.В. Железняка А.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Запоріжжя, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_3  (проживає за адресою:  АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на дітей, -
ВСТАНОВИВ: 
16 грудня 2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Литвинець Ю.В., до ОСОБА_2 в якій просить суд: стягнути з відповідача – ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі – 9 000 гривень, неповнолітнього сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі – 9 000 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягненнями дітьми повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 28.10.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. У шлюбі у Сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). На сьогодні з Відповідачем не проживає, спільного побуту та бюджету не мають, шлюб розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2022. Діти проживають із Позивачем у м. Льєж (Бельгія) та перебувають на її утриманні, під її вихованням та доглядом; відвідують навчальні заклади (у м. Льєж). Відповідач є адвокатом, тобто самозайнятою особою. цей спір слід розглядати з урахуванням того, що Відповідач є власником 1/3 частки квартири по АДРЕСА_4 . У 2023 придбав квартиру у АДРЕСА_5 . Крім указаних квартир, Відповідач забезпечений житлом за адресою: АДРЕСА_6 . Також, згідно з договором найму житла від 01.10.2008, набув у безоплатне користування квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , в якій проживає по теперішній час. При цьому, витрати по сплаті за ЖКП по вказаній квартирі не сплачує, фактично, разом із своїм батьком (власником квартири), поклав їх на позивача, що встановлено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.10.2023 у справі № 333/8488/23. Таким чином, придбання Відповідачем у 2023 році квартири свідчить про наявність у нього доходів, які перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (3028 грн. Х 10 = 30280). Також, Відповідач може отримувати (або отримує) дохід від орендної плати за передане у користування нерухоме майно, розмір якої може коливатися від 5000 до 10000,00 грн. на місяць. Підсумовуючи викладене слід дійти таких висновків: Відповідач отримує доходи від адвокатської діяльності; житлом забезпечений; має у власності нерухоме майно, вартість якого є доволі значною, і має змогу нести відповідні витрати на утримання цього майна; отримує (має можливість отримувати) орендну плату від передачі у платне користування нерухомого майна; З огляду на це, матеріальний стан Відповідача є більш ніж задовільний, тому дозволяє йому нести витрати на утримання дітей у сумі 18000,00 грн. (по 9000 грн. на кожного з синів). Стягнення аліментів у такому розмірі буде справедливим та достатнім. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 грудня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження та призначено до судового розгляду з повідомленням учасників процесу. Витребувано з Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію про розмір отриманого доходу ОСОБА_2 
20 грудня 2024 року надійшла відповідь № 979071 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів. 
03 лютого 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи – ОСОБА_3 
03 лютого 2025 року від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява.
05 лютого 2025 року від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування доказів та відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідачем зазначено, що проти позову він заперечує у повному обсязі, виходячи з такого. Так, 28.10.2006 р. між Відповідачем та Позивачем було зареєстровано шлюб. 06.04.2007 р. Позивач народила сина, зареєстрованого як ОСОБА_3 . При проведенні державної реєстрації народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану Відповідача було записано батьком відповідно до положень ч. 1 ст. 122 СК України, оскільки на час народження дитини Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з Позивачкою (матір`ю дитини). 14.06.2012 р. Позивачка народила сина, зареєстрованого як ОСОБА_4 . При проведенні державної реєстрації народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану Відповідача було записано батьком відповідно до положень ч. 1 ст. 122 СК України, оскільки на час народження дитини Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з Позивачкою (матір`ю дитини). На початку березня 2022 року, у зв`язку із початком збройної агресії російської федерації проти України, Відповідач, Позивачка та діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 виїхали з міста Запоріжжя, в якому до цього постійно проживали, до міста Волочиська Хмельницького району Хмельницької області, де оселились і проживали до початку червня 2022 року. Під час проживання у місті Волочиську Хмельницького району Хмельницької області Позивачка у березні 2022 року оформила на себе та двох дітей допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у загальному розмірі 8 000,00 грн щомісячно, після чого почала отримувати цю допомогу та отримує її до цього часу і витрачає на власний розсуд. На початку червня 2022 року Позивачка виїхала з міста Волочиська разом із дітьми ОСОБА_6 і Кирилом на територію Європейського Союзу, а Позивач повернувся з міста Волочиська до міста Запоріжжя. Під час проживання на території Європейського Союзу Позивачка у червні 2022 року оформила фінансову допомогу Королівства Бельгія українським біженцям у розмірі приблизно 1 500 – 2 000 євро щомісячно, після чого почала отримувати цю допомогу та отримує її до цього часу і витрачає на власний розсуд. Надалі наприкінці серпня 2022 року Позивачка привезла дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до міста Запоріжжя, залишила дітей Відповідачу, а сама 01.09.2022 р. виїхала на автомобілі Peugeot 208, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у невідомому напрямку. До червня 2023 року діти перебували на повному утриманні Відповідача. Позивачка мешкала окремо від сім`ї, жодної участі у вихованні та утриманні дітей не брала. Отримувану в Україні та у Королівстві Бельгія допомогу ( на себе і на дітей ) витрачала виключно на власні потреби. Після цього Позивачка у червні 2023 року під приводом влаштування дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на відпочинок до дитячого табору забрала дітей з міста Запоріжжя і виїхала разом з дітьми у невідомому Відповідачу напрямку. Про місце перебування дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у період з червня 2023 року й до цього часу Відповідачу нічого невідомо. 08.11.2022 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя, розглянувши цивільну справу № 333/4257/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, ухвалив рішення, яким вказаний позов задовольнив. 02.02.2025 р. Відповідач у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 49, ст. 193 ЦПК України в електронній формі подав до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зустрічний позов з вимогами: виключити записи про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з актових записів про народження. Задоволення зустрічного позову Відповідача виключить повністю задоволення первісного позову Позивачки, оскільки відповідно до вимог статті 180 СК України утримувати дітей до досягнення ними повноліття зобов`язані виключно їх батьки. 
Позивачці на праві приватної власності належить 1/4 частина трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок якої Позивачка, проживаючи за її твердженням за межами України, отримує ( або має можливість отримувати) дохід у вигляді орендної плати від здавання цього нерухомого майна в оренду. Також Позивачці на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_8 , за рахунок якої Позивачка, проживаючи за її твердженням за межами України, отримує (або має можливість отримувати) дохід у вигляді орендної плати від здавання цього нерухомого майна в оренду. Крім того, Позивачці на праві безоплатного користування (за договором позички) належить квартира за адресою: АДРЕСА_9 . Також за Позивачкою зареєстровано два легкових автомобіля, а саме: 1) Toyota Corolla, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ; 2) Peugeot 208, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 . Крім того, з червня 2022 року й до цього часу Позивачка безперервно отримує дохід у вигляді фінансової допомоги Королівства Бельгія українським біженцям у розмірі приблизно 1 500 – 2 000 євро щомісячно (офіційний курс НБУ гривні до євро станом на 05.02.2025 р. становить 43,1170 грн за 1 євро). Тобто з червня 2022 року й до цього часу ( за час війни ) Позивачка отримала дохід у вигляді фінансової допомоги Королівства Бельгія українським біженцям у загальному розмірі приблизно 49 500 – 66 000 євро, що за курсом НБУ станом на 05.02.2025 р. становить приблизно 2 134 291,50 грн – 2 845 722,00 грн. Також у період з березня 2022 року й до цього часу Позивачка безперервно отримує дохід у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на себе та двох дітей у розмірі 8 000,00 грн, яку вона оформила у березні 2022 року під час проживання на території Хмельницької області. Тобто з березня 2022 року й до цього часу ( за час війни ) Позивачка отримала дохід у вигляді допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у загальному розмірі 288 000,00 грн. Крім того, Позивачка неофіційно працевлаштована менеджером з продажів у туристичному агентстві «Поїхали з нами» (ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 ) де, працюючи віддалено (онлайн), Позивачка отримує неофіційний дохід у розмірі близько 100 000 – 150 000 грн на місяць. Отримувані значні доходи за наявними у нього відомостями Позивачка витрачає на власні потреби та розваги, ведучи шикарний спосіб життя. 
При цьому Позивачка ухиляється від утримання належної їй на праві власності 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_8 , та ухиляється від утримання належної їй на праві безоплатного користування ( за договором позички ) квартири за адресою: АДРЕСА_9 , взагалі не сплачує рахунки за утримання будинку та прибудинкової території, опалення та інші комунальні послуги по цим квартирам. Зазначені вище обставини щодо свого вкрай задовільного матеріального становища Позивачка умисно від суду приховує з наміром отримати ще додаткові грошові кошти на свої забаганки. З початком збройної агресії російської федерації проти України і виїзду з міста Запоріжжя, а саме з лютого 2022 року, Відповідач втратив можливість працювати та отримувати будь-які доходи, у тому числі доходи від здійснення адвокатської діяльності. Надалі з вересня 2022 року і до червня 2023 року Відповідач був зайнятий доглядом вихованням та утриманням двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , яких кинула рідна матір. Оскільки Відповідач довгий час (з березня 2020 року і до липня 2023 року) не займався професійною діяльністю (внаслідок карантину під час пандемії коронавірусної хвороби, захворювання та лікування від коронавірусної хвороби, збройної агресії російської федерації проти України, догляду за дітьми), то втратив всіх наявних і потенційних клієнтів. Наразі постійні повітряні тривоги, постійні бомбардування міста Запоріжжя російською федерацією та постійні віялові відключення електроенергії створюють мешканцям міста Запоріжжя значні перешкоди у можливості працювати та заробляти собі на життя працею. Тому фактично професійною діяльністю Відповідач не займається. А іншої професії і роботи не має. Відповідач несе суттєві витрати на утримання належного йому нерухомого майна, у тому числі одноособово несе суттєві витрати на утримання майна, яке належить Позивачці та Відповідачу на праві спільної власності і від утримання якого Позивачка ухиляється. Відповідач зобов`язаний надавати утримання своїм непрацездатним батькам ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які є пенсіонерами за віком та отримують незначні за розміром пенсії. Позивачка у позові зазначає, що Відповідач поніс значні витрати на придбання 10.02.2023 р. нерухомого майна – однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_5 , сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Однак Позивачка, маючи відповідні відомості, умисно приховала від суду той факт, що квартиру Відповідач придбав виключно за рахунок коштів, подарованих ( пожертвуваних ) Відповідачу його батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з їх заощаджень на підставі договору пожертви від 10.02.2023 р., укладеного між пожертвувачами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з однієї сторони і Відповідачем як обдаровуваним з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Єдемською-Фастовець О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 227. З урахуванням того, що діти ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мають право на утримання від Позивачки в обсязі не меншому, ніж від Відповідача, а Позивачка у свою чергу зобов`язана утримувати своїх дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до досягнення ними повноліття в обсязі не меншому, ніж Відповідач, то загальний розмір належного кожному з дітей утримання з урахуванням заявлених Позивачкою позовних вимог становитиме 18 000,00 грн на місяць ( 9 000,00 грн х 2 = 18 000,00 грн ), тобто у 5,63 рази ( 18 000,00 грн : 3 196,00 грн = 5,63 рази ) перевищуватиме розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначений на 2025 рік статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Стягнення з Відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі, зазначеному у позовній заяві ( 18 000,00 грн на місяць на двох дітей ), поставить Відповідача та його сім`ю у вкрай скрутне матеріальне становище, порушуватиме його права, передбачені статтею 48 Конституції України, на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Таким чином, Відповідача належить звільнити від обов`язку утримувати дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 з підстав, передбачених статтею 188 СК України, оскільки дохід дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 набагато перевищує дохід Відповідача і забезпечує повністю потреби дітей.
10 лютого 2025 року від ОСОБА_3 надійшло клопотання про залучення його у якості третьої особи. В якій надав письмові пояснення, що від ОСОБА_1 , йому стало відомо, що ОСОБА_2 заперечує факт його та ОСОБА_4 (другий син ОСОБА_2 ) проживання із мамою у Бельгії, та що батько звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявами про видачу судових наказів про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей (його та брата). Категорично заперечую те, що він проживав з батьком. З 15.10.2023р, ОСОБА_3 з братом та мамою виїхали до Бельгії де і проживають на тепер, та перебувають на утриманні матері. Виїзд за межі України підтверджується відмітками у його паспорті, а також довідками про навчання. 
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 27 лютого 2025 року продовжено строк подання відповіді на відзив.
05 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В якому зазначено, що отримання позивачем гарантованих державою соціальних виплат, у зв`язку із збройною агресією Росії, та ще й до звернення із позовом про стягнення аліментів, як і наявність у її власності частки нерухомого майна та рухомого майна - жодного значення для розгляду цього спору не мають, і не впливають на визначення розміру аліментів. При цьому доказів перебування дітей на утриманні відповідача не надано. Крім того, відповідачем не зазначено - яку суму коштів він витрачав на утримання дітей та чому припинив їх утримувати. Позивач заперечує отримання виплат (допомоги) на своє утримання у Бельгії та в Україні, про які вказує відповідач у Відзиві. Доказів порушення прав дітей позивачем у зв`язку із їх неналежним утримання відповідачем не надано. Доказів того, що відповідач зупинив здійснення адвокатської діяльності не надано. При цьому, на сайті «Судова влада» наявна інформація про участь ОСОБА_2 , як представника сторони спору, у судових засіданнях в різних судах м. Запоріжжя, зокрема, Комунарському районному суді м. Запоріжжя (справи №№333/3678/19, 333/3303/21, 333/7295/24 333/1241/25, 333/537/24 тощо). Також не надано доказів неможливості здійснення відповідачем адвокатської діяльності та/або працювати на підставі трудового договору у зв`язку із війною, хворобою чи з інших поважних причин, та не доведено, що раніше він мав задекларовані у певному розмірі доходи, з яких забезпечував потреби дітей. Відсутність задекларованих доходів не може свідчити про повну відсутність доходів, оскільки зрозуміло, що Відповідач не може не отримувати доходи. При цьому слід виходити з логічного розмірковування про те, що Відповідач, який, згідно його позиції: «несе суттєві витрати» з утримання нерухомого майна; надає утримання батькам (с.7 Відзиву), та який є здоровим, здатним до виконання будь-яких робіт з метою отримання заробітку не може не мати джерел доходів, незалежно від офіційного працевлаштування. Відповідачем не доведено, що він не здатний забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дітей (за місцем їх фактичного проживання), станом на дату звернення до суду із позовом. 
Щодо пожертви батьків ОСОБА_2 на придбання йому квартири. По-перше, така обставина свідчить про відсутність потреби батьків Відповідача в отриманні від нього грошової допомоги і, відповідно, спростовує його твердження про надання їм допомоги через отримання батьками незначної пенсії (с. 4 Відзиву). По-друге. Наявність у власності Відповідача нерухомого майна вартістю більше одного мільйона гривень, а саме стільки, згідно позиції Відповідача, батьки йому пожертвували для придбання квартири, вказує на можливість задовольнити потреби дітей за рахунок коштів, отриманих від продажу означеної квартири (доказів потреби в якій Відповідачем не надано) - у випадку відсутності у Відповідача грошей для сплати аліментів.
10 березня 2025 року від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 22 квітня 2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_3 .
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 22 квітня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ), про виключення записів про особу як батька з актових записів про народження дітей, поданої в межах розгляду цивільної справи № 333/10712/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей та повернуто ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про виключення записів про особу як батька з актових записів про народження дітей.
Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 16 вересня 2025 року Клопотання представника позивача – адвоката Литвинця Юрія Володимировича про витребування доказів – задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець Ольги Олександрівни належним чином завірену копію договору-купівлі продажу квартири АДРЕСА_10 № 228 від 10 лютого 2023 року. Клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів – задоволено частково. Витребувано з Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації та з Відділу соціального захисту населення Волочиської міської ради інформацію щодо того, в яких розмірах у період з березня 2022 року 16 вересня 2025 року (помісячно) виплачувалася допомога на проживання таким внутрішньо переміщеним особам: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із зазначенням прізвища, імені та по батькові особи, на рахунок якої у вказаний період часу виплачувалася допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетинання у період з червня 2022 року до 16 вересня 2025 року державного кордону України громадянами України: ОСОБА_1 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ( ОСОБА_14 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18 вересня 2025 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана інформація. 
26 вересня 2025 року від Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надійшла витребувана інформація.
26 вересня 2025 року від приватного нотаріуса ЗМНО Єдемьскої-Фастовець О.О. надійшла витребувана інформація.
29 вересня 2025 року від відділу соціального захисту населення Волочиської міської територіальної громади надійшла витребувана інформація.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні відповідач заперечував, щодо задоволення позовних вимог та просив їх залишити без задоволення з підстав зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. 
У судове засідання третя особа не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином ,причини неявки суду не відомі. 
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 
ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_3 , батьками якого є: матір – ОСОБА_1 та батько – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, про що було складено відповідний актовий запис № 460 від 17 квітня 2007 року, що додане до матеріалів справи. 
ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_4 , батьками якого є: матір – ОСОБА_1 та батько – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 648 від 03 липня 2012 року, що додане до матеріалів справи. 
Рішенням Комунрського районного суду міста Запоріжжя від 08 листопада 2022 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28.10.2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис №891.
Рішення набрало законної сили 09 грудня 2022 року.
Відповідно до довідки про відвідування закладу як постійно записаний учень, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , прописаний в АДРЕСА_11 , та записаний в Інституті святого Лаврентія на денному відділенні, напрямок навчання DASPA, з 26 серпня 2024 року.
Відповідно до довідки про відвідування закладу як постійно записаний учень, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , прописаний в АДРЕСА_11 , та записаний в Інституті святого Лаврентія на денному відділенні, напрямок навчання DASPA, з 26 серпня 2024 року.

На теперішній час діти мешкають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_11 , та знаходиться на її утриманні.
Матеріальну допомогу на утримання дітей батько – ОСОБА_2 у добровільному порядку не надає, у зв`язку з чим позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду.
Як визначено ст.. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що станом на час подання позовної заяви, сини сторін не досягли повноліття.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави – учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.
Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 
Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на аліменти на дитину, визначається судом, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання.
Відповідачем не надано доказів перебування на його утриманні й інших непрацездатних осіб, а посилання відповідача на той факт, що він має на утриманні ще чотири неповнолітніх дітей, суд не приймає до уваги, оскільки доказів такого надано не було. 
Судом враховано, що відповідач інших аліментних зобов`язань не має, є здоровою молодою працездатною людиною, тобто такою, яка в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (на момент подання позовної заяви) починаючи з 01 січня 2024 року, встановлено прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн.
Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи встановлені обставини справи, виходячи із забезпечення інтересів дітей, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків, дітей, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей слід визначити у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 1211,20 грн.
Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 43, 49, 128, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_3  (проживає за адресою:  АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на дітей – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , по 2 000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок /одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок/.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.
Повний текст судового рішення складено 30 січня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя      Е.Г.Стоматов