Справа № 420/31718/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 17.09.2025 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» до Одеської митниці, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA500000/2025/000008/3 від 22 серпня 2025 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи товарів № UA500500/2025/000475 від 13.06.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 15 травня 2025 року представником ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» була подана митна декларація № 25UA500500015531U6 з метою оформлення імпортованого товару за зовнішньоекономічним контрактом № TJHJL250216KEP. Так, Одеською митницею Держмитслужби України прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000232/1 від 16.06.2025 року. Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» вирішило скористатися процедурою адміністративного оскарження та подало скаргу до вищого органу, до Державної митної служби України. За результатом розгляду зазначеної скарги, Державна митна службу України рішенням від 01.07.2025 року б/н частково задовольнила скаргу ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» та зобов`язала Одеську митницю прийняте нове рішення. 22 серпня 2025 року Одеська митниця прийняло нове рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000008/3.
Ухвалою судді від 19.09.2025 позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу 10-денний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів на державну мову всіх документів, доданих до позовної заяви, що складені іноземною мовою.
03.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання (вх. №103963/25) на виконання недоліків вказаних в ухвалі суду від 19.09.2025, з долученням до матеріалів справи документи засвідчені нотаріальним перекладом.
Ухвалою судді від 07.10.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
22.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід.№ ЕС111302/25) представника Одеської митниці, в якому вказано, що відповідач вважає, що адміністративний позов ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» таким, що не підлягає задоволенню.
У відзиві вказано, що ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» звернулося до Державної митної служби зі Скаргою від 01.07.2025 за №б/н (вх. від 04.07.2025 №18653/13/1) на рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.06.2025 № UA500500/2025/000232/1 (далі - Скарга). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 265 Кодексу за результатами розгляду скарги ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» від 20.08.2025 № 15/15- 02-02/13/4916 Держмитслужбою прийнято рішення про часткове її задоволення: скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 16.06.2025 № UA500500/2025/000232/1, зобов`язано Одеську митницю прийняти нове рішення відповідно до законодавства. На виконання зазначеного вище рішення митницею скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 16.06.2025 № UA500500/2025/000232/1 та прийнято нове рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000008/3 від 22.08.2025. 
Як вказано у відзиві, оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. 
Отже, як стверджує відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 25UA500500018271U3 від 07.06.2025 містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Як зазначено відповідачем, за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митну вартість товару № 1 скориговано за другорядним методом визначення митної вартості 2а) за ціною договору щодо ідентичних товарів відповідно до вимог статті 59 МКУ до рівня 1,23 дол. США/кг нетто за ЕМД від 09.12.2024 № 24UA100060234679U0. За результатом аналізу зазначених критеріїв обрано МД від 09.12.2024 № 24UA100060234679U0 із рівнем митної вартості згідно джерела інформації - 1,23 дол. США/кг. Вищенаведеним, на дусмку відповідача, спростовується доводи позивача стосовно того, що у відповідача були відсутні підстави для поглибленої перевірки поданих документів та запиту додаткових документів у декларанта.
У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч. 2 ст. 55 МКУ Одеською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000008/3 від 22.08.2025.
У відзиві зазначено, що у рішенні про коригування митної вартості № UA500500/2025/000008/3 від 22.08.2025 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, статті 256 МКУ, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Таким чином, вказано у відзиві, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500500/2025/000008/3 від 22.08.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» 
Враховуючи вищевикладене, Одеська митниця просить суд відмовити у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ».
22.10.2025 до суду надійшло клопотання (вх. №ЕС/111308/25) представника відповідача Одеської митниці, в якому заявник заперечує проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та просить суд постановити ухвалу, якою задовольнити заяву Одеської митниці про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін
23.10.2025 від представника позивача ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» надійшли заперечення (вх. №ЕС/111615/25), в яких просить розглядати справу №420/31718/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
23.10.2025 (вх.№ ЕС111957/25) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 27.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Одеської митниці (вх. №ЕС/111308/25 від 22.10.2025) про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
28.10.2025 (вх.№ ЕС113097/25) від представника відповідача до суду надійшли заперечення.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» зареєстровано як юридична особа 24.05.2018 (Номер запису: 15291020000000975) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками (основний); 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
14.02.2025 року між ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» як покупцем та компанією «TIANJIN HENG JUN LONG COMMERCIAL CO. LTD» як продавцем укладено договір купівлі-продажу № TJHJL250216KEP, відповідно до умов якого продавець і покупець домовилися про укладення наступних угод відповідно до умов викладених нижче: опис товару: «ТОМАТНА ПАСТА НОВОГО ВРОЖАЮ 2024 РОКУ БРІКС: 36-38% -ХОЛОДНИЙ ВІДРИВ. BM KO 4 K Д АСЕПТИЧНИЙ МІШОК В МЕТАЛЕВИХ КОНТЕЙНЕРАХ 4 КОНТЕЙНЕРА/ДЕР ЕВ`ЯНИЙ ПІДДОН», пакування: «АСЕПТИЧНИЙ МІШОК В МЕТАЛЕВИХ КОНТЕЙНЕРАХ 4 КОНТЕЙНЕРА /ДЕРЕВ`ЯНИЙ ПІДДОН», кількість: « 40 MTC (MACA HETTO) 160 КОНТЕЙНЕРІВ 2Ч20' РПВНЕ ЗАВАНТАЖЕННЯ КОНТЕЙНЕРА», ціна за одиницю, вартість страхування та фрахт Одеса, Україна: « 936 доларів США за мт, сума: « 37440,00 доларів США».
Вказаним договором визначено, що вартість пакування включена до ціни товару.
Умови оплати у вказаному договорі визначено так: 10 відс. передоплата до 23.02.2025 та 90 відс. передоплата після отримання копій відвантажувальних документів по факсу (пункт 3 Контракту).
Договором визначено, що страховий поліс покривається продавцем (пункт 5 Контракту).
На підставі інвойсу №TJHJL250216K від 20.02.2025року компанією «TIANJIN HENG JUN LONG COMMERCIAL CO. LTD» (Продавець) було поставлено позивачу партію товару (Томатна паста, приготовлена без додання оцту чи оцтової кислоти, зі змістом сухих речовин: 36-38%, у первинних упаковках, у бочках.)
07.06.2025 уповноважена позивачем особа діючи в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «TIANJIN HENG JUN LONG COMMERCIAL CO. LTD», звернулась до Одеської митниці, у зв`язку із імпортуванням та ввезенням на територію України товару (митна декларація № 25UA500500018271U3).
Для підтвердження вказаних у митній декларації № 25UA500500018271U3 від 07.06.2025 відомостей, до митної декларації, зокрема, було надано, зокрема, нижченаведений перелік документів:
- сертифікат якості (Certificate of quality) №225N94160000267001 від 20.02.2025;
- пакувальний лист (Packing list) №б/н від 20.02.2025;
- рахунок-проформа (Proforma invoice) №TJHJL250216K від 15.02.2025;
- рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №TJHJL250216K від 20.02.2025;
- коносамент (bill of lading) №MEDUYX906942від 28.02.2025;
- фітосанітарний сертифікат (Phytosanitary certificate) №225N94160000267002 від 24.02.2025;
- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №CCPIT0402500035593 від 26.02.2025;
- банківські платіжні документи, що стосується товару №PI25031302138674 від 13.03.2025, №PI25050702198042 від 07.05.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівліпродажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № TJHJL250216KEP від 14.02.2025;
- прайс лист №б/н від 20.02.2025;
- копія митної декларації країни відправлення №021720250000046357 від 17.02.2025.
Одеською митницею відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; Згідно з пунктом 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
16.02.2025 декларантом ФОП ОСОБА_1 008926940 від 23.03.2023 надіслано наступні документи: Ціновий висновок Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» №3-1/707 від 09.06.2025, платіжна інструкція №21 від 13.03.2025, платіжна інструкція №21 від 13,03,2025, платіжна інструкція №24 від 07.05.2025, лист відправника б/н від 11.06.2025, переклад експортної декларації країни відправлення від 17.02.2025 № 021720250000046357, виписка з бухгалтерської документації № 15 від 10.06.2025, виписка з бухгалтерської документації № 14 від 09.06.2025 та лист від 16.02.2025 б/н, яким повідомлено що інших документів надано не буде.
Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів своїм рішенням №UA500500/2025/000232/1 від 16.06.2025 здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення.
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000475.
Так, у рішенні №UA500500/2025/000232/1 від 16.06.2025 відповідачем було вказано, що таке: «у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до п п.в) п1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості:Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 14.02.2025 № TJHJL250216KEP 10% передплата до 23.02.2025 а банківський платіжний документ (SWIFT) №PI25031302138674 від 13.03.2025 а 90% після отримання копій відвантажувальних документів по факсу,згідно коносаменту MEDUYX906942 від 28.02.2025,проформи-інвойса TJHJL250216K від 15.02.2025,копії митної декларації країни відправлення № 021720250000046357 від 17.02.2025 оплата по банківському платіжному документу (SWIFT) № PI25050702198042 від 07.05.2025 , внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.У наданому до митного оформлення інвойсі № TJHJL250216K від 20.02.2025 та проформи-інвойса TJHJL250216K від 15.02.2025 відсутнє посилання на контракт № TJHJL250216KEP від 14.02.2025 що не дає можливість ідентифікувати на яких умовах здійснюється поставка.; swift №PI25031302138674 та № PI25050702198042 не може бути взяте до уваги у якості банківських платіжних документів ,що стосуються оцінюваного товару та підтверджувати факт оплати,оскільки згідно з нормами Закона України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції»,Положення про здійснення операції із валютними цінностями,затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019№2,для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті,реквізити якої передбаченні Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах,затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. Надана копія митної декларації країни відправлення не містить перекладу на українську мову та не містить відомостей щодо зовнішньоекономічної операції». 
Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» вирішило скористатися процедурою адміністративного оскарження та подало скаргу до вищого органу, до Державної митної служби України (додаємо). 
За результатом розгляду зазначеної скарги, Державна митна службу України рішенням від 01.07.2025 б/н (додаємо) частково задовольнила скаргу ТОВ «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» та зобов`язала Одеську митницю прийняте нове рішення.
22 серпня 2025 року Одеська митниця прийняло нове рішення про коригування митної вартості товарів № UA500000/2025/000008/3.
У рішенні вказано, що заявлені декларантом у графі 31 «вантажні місця та опис товару» ЕМД від 07.06.2025 № UA500500/2025/018271 відомості про виробника товару TIANJIN KUNYU INTERNATIONAL CO. LTD та його торговельну марку «KUNYU» не підтверджуються товаросупровідними документами. Зазначене, на думку митного органу, може свідчити про недостовірність декларування відомостей про товар, які, в свою чергу, мають безпосередній вплив на формування ціни такого товару та визначення його митної вартості.
Також, у рішенні зазначено, що для підтвердження оплати за оцінюваний товар декларантом надано платіжні інструкції в іноземній валюті від 13.03.2025 № 21 та від 07.05.2025№ 24. З урахуванням пункту 3 Контракту та проформи-інвойс від 15.02.2025№ TJHJL250216K перший платіж за оцінюваний товар мав відбутися до 23.02.2025. Разом з тим, на підтвердження 10 відс. передоплати за оцінюваний товар банківських платіжних інструкцій в іноземній валюті, передбачених Положенням № 2 та Постановою № 216, декларантом не надано. Крім того, вказано у рішенні, копії платіжних інструкцій в іноземній валюті від 13.03.2025№ 21 та від 07.05.2025 № 24 не можуть бути взяті до уваги, оскільки містять код країни отримувача 478, який відповідно до Переліку кодів країн світу для статистичних цілей, затвердженого наказом Державної служби статистики України від 08.01.2020 № 32 «Про затвердження Переліку кодів країн світу для статистичних цілей», відповідає країні «Мавританія», що не відповідає банківським даним продавця, наведених в Контракті, проформі-інвойс від 15.02.2025 № TJHJL250216K та інвойсі від 20.02.2025 № TJHJL250216K. Таким чином, вказано митним органом, декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар.
Крім того, у рішенні вказано, що згідно з пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на страхування цього товару. Щодо страхування оцінюваного товару, зазначаємо, що відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 Кодексу страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, надаються для підтвердження митної вартості товару незалежно від включення / невключення таких витрат на страхування до ціни товару. Відповідно до умови поставки CFR (Інкотермс 2010) продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення договору (контракту) страхування. Проте продавець зобов`язаний на прохання, на ризик і за рахунок покупця (якщо таке є) надати покупцю інформацію, необхідну для отримання страхування (пункт b статті А3). Згідно з пунктом 1 Контракту до ціни товару включено лише вартість витрат на пакування. При цьому, включення до ціни товару витрат на страхування Контрактом не передбачено. З урахуванням умов пункту 5 Контракту продавцем здійснювалось страхування товару, однак декларантом не надано до митного оформлення визначених пунктом 8 частини другої статті 53 Кодексу страхових документів та документів, які містять відомості про вартість страхування. Таким чином, декларантом документально не підтверджено повноту включення до ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар, складових митної вартості, зокрема визначених пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу.
У рішенні від 22 серпня 2025 року № UA500000/2025/000008/3 зазначено, що також не може бути взята до уваги митна декларація країни відправлення від 17.02.2025 № 021720250000046357, оскільки: не містить відміток митних органів країни відправлення та дати експорту; створена (22.02.2025) раніше дати коносаменту від 28.02.2025№ MEDUYX906942 та дати (27.02.2025) завантаження товару на судно. Крім того, у вказаній митній декларації країни відправлення зазначено відомості про коносамент № 177GVPFNXTEN0965, який як транспортний (перевізний) документ до митного оформлення декларантом не надано.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару №UA500000/2025/000008/3 від 22.08.2025 та карткою відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500500/2025/000475 від 13.06.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного рішення, суд дійшов до таких висновків.
Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно положень МК України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Частинами 1, 2 ст. 59 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів, передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Так, судом встановлено, що оскільки митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у ст.58 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та за результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.
В той же час, суд не погоджується з такими висновками відповідача, з огляду на таке.
Щодо покликань відповідача на те, що заявлені декларантом у графі 31 «вантажні місця та опис товару» ЕМД від 07.06.2025 № UA500500/2025/018271 відомості про виробника товару TIANJIN KUNYU INTERNATIONAL CO. LTD та його торговельну марку «KUNYU» не підтверджуються товаросупровідними документами, то суд зазначає.
Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651 (далі -Порядок №651) визначає правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) за формою єдиного адміністративного документа (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього (далі - додаткові аркуші), порядок унесення відомостей до доповнення, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД.
Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 розділу І Порядку № 651 необхідність заповнення певної графи митної декларації декларантом визначається згідно з правилами заповнення граф, наведеними в розділі II цього Порядку, виходячи з напрямку переміщення, обраного митного режиму, наявності чи відсутності опису цієї графи у відповідній главі розділу II цього Порядку та наявності застережень у тексті опису цієї графи. Графа не повинна заповнюватись Декларантом, якщо умови переміщення товарів відповідають зазначеним в описі цієї графи застереженням або глава розділу II цього Порядку, що відповідає напрямку переміщення товарів, не містить опису цієї графи.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 651 визначено вимоги щодо порядку та умов заповнення декларантом графи 31 митної декларації.
Зокрема, якщо у графі 33 МД код товару згідно з УКТ ЗЕД зазначається на рівні десяти знаків, в окремих полях електронної МД або у разі використання МД на паперовому носії - електронної копії МД на паперовому носії без зазначення у паперовому примірнику зазначаються за формою «електронного інвойсу» в розрізі кожного найменування товару відомості, необхідні для ідентифікації товарів, що є в наявності: найменування товару (згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару); артикул (марка, модель, сорт, тип тощо); найменування торговельної марки (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах) (зазначається повністю без будь-яких скорочень; якщо оригінальне написання найменування торговельної марки виконується мовою, в якій використовується латинський алфавіт, то в графі таке найменування зазначається латинськими літерами); виробник (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); літерний код альфа-2 країни виробництва товару (за бажанням Декларанта); кількість (в одиницях виміру згідно з рахунком або іншим документом, що визначає вартість товару).
Відомості до графи 31 митної декларації, зокрема, про найменування та кількість, вносяться декларантом на підставі відомостей, наявних у товаросупровідних документах
Суд погоджується з твердженнями позивача, що чинним митним законодавством України не встановлено обов`язку декларанта здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у товаросупровідних документах.
Так, у наданих до митного оформлення документах: Контакт №TJHJL250216KEP від 14.02.2025, Комерційний інвойс №TJHJL250216K від 20.02.2025, Комерційний інвойс № TJHJL250216K від 20.02.2025, Коносамент №MEDUYX906942 від 28.02.2025, Накладна б/н від 20.02.2025, Фітосанітарний сертифікат №225N94160000267002 від 24.02.2025, Санітарне свідоцтво №225N94160000267001 від 24.02.2025, Сертифікат о походженні №25C1200C2604/00045 від 26.02.2025, Прайс-лист б/н від 20.02.2025, Сертифікат проведення перевірки б/н від 20.02.2025 містяться дані про постачальника (TIANJIN HENG JUN LONG COMMERCIAL CO. LTD, 1-С2-301, JIN BIN JIE ZUO, No.98 HUANGHAI ROAD, TEDA, TIANJIN, CHINA), дані про одержувача (Inter Trading Commodoty LTD, 67300, Ukraine, Odessa reg., Evropeyskaya str. 20, Suit 24), інформація щодо товару (Tomato paste), на загальну суму 36,152.06 дол. США, загальною вагою брутто 40.704 MTC, вагою нетто 38.624 MTC, примітки щодо транспортування (контейнери №FCIU5949200/FX37291902 та №TEMU3597385/FX372291901), порт вивантаження/призначення (Одеса/Україна), кількість бочок (160), що в повній мірі співпадає з даними зазначеними в Контракті №TJHJL250216KEP від 14.02.2025 та в інших поданих до митного оформлення документах
Подана декларантом митна декларація у графі 31 містила деталізований опис товару, відповідно до поданих до митної декларації документів, що у своїй сукупності свідчили про правильність класифікації товару у товарній позиції та наведення опису.
В оскаржуваному рішенні відсутні будь-які відомості про недостовірність відомостей у документах поданих до митного оформлення.
Позивач звертаємо увагу суду на невмотивованість такої підстави, оскільки на самих бочках наявна етикетка з усією вищенаведеною інформацією.
На підтвердження даних доводів позивачем надано до суду копії відповідних фотографій та вказані твердження не були спростовані відповідачем.
Зважаючи на вищевказане, суд вважає викладені вище доводи відповідача необґрунтованими.
Щодо недоліків наданих банківських платіжних документів, то суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 по справі №803/3649/15.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.04.2018 по справі №815/329/17, від 10.04.2024 у справі №826/7085/16, від 19.11.2024 у справі №420/23588/23.
Суд зазначає, що банківські виписки є документами, що формуються автоматично в системі клієнт-банку відповідно до внутрішніх алгоритмів банківської установи. 
Таким чином, позивач не несе відповідальності за технічні аспекти їх оформлення, зокрема за реквізити, які заповнюються автоматично банком. 
Положення «Про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення.
Згідно з Розділу ІІ Положення «Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах», а саме пп. 11 пункту 14 Положення обов`язковим реквізитом платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі є код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника, тобто, в даному випадку Банком.
Відповідно до п. 26 Положення надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.
Таким чином, обов`язок правильного заповнення обов`язкових реквізитів платіжної інструкції покладається саме на надавача платіжних послуг, тобто на Банк.
Щодо покликань відповідача на ненадання документів на підтвердження страхування, то суд зазначає.
Так, постачання спірного товару здійснювалось на умовах CFR (CostandFreight).
За умовами визначеними в контракті та інвойсі CFR (CostandFreight) (Інкотермс 2010), страхування вантажу не є обов`язковим для продавця, оскільки ризик втрати чи пошкодження товару переходить на покупця після перетину борту судна в порту відправлення. 
Крім того, за вказаними умовами продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.
Таким чином, враховуючи те, що страхування не здійснювалось, умови CFR, на яких поставлявся товар, а також відсутність з боку відповідача в оскаржуваному рішенні інших доводів на підтвердження обов`язку здійснення позивачем страхування вантажу, такі доводи митного органу є необґрунтованими,
Умови щодо страхування товару не передбачені укладеним між сторонами договором поставки і, відповідно, декларантом не здійснювалося окреме страхування товару до моменту ввезення, отже, такі витрати відсутні, що не потребує подання додаткових документів.
Щодо недоліків митної декларації країни відправлення, то суд зазначає, що згідно ч. 2 статті 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є документом, який обов`язково подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Відповідач, суб`єкт владних повноважень, не зазначив яким саме чином вказані обставини вплинули на достовірність визначення декларантом задекларованої митної вартості.
Так, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Одеською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення не було надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.
Так, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 року по справі “Суомінен проти Фінляндії” Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).
За встановлених обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Відтак, наявність в оскаржуваному рішенні припущень митного органу свідчить про його невмотивованість.
З огляду на викладене, митним органом не наведено достатнього обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення та картка відмови є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» є такими, що підлягають задоволенню.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір всього в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №40 від 10.09.2025 (а.с.9).
Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 80, 134, 142, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500000/2025/000008/3 від 22 серпня 2025 року.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів Одеської митниці № UA500500/2025/000475 від 13.06.2025 року.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙДІНГ КОММОДІТІ» (67300, Одеська область, Березівський район, м. Березівка, вул. Європейська 20, кв. 24, код ЄДРПОУ 42156204);
Відповідач – Одеська митниця (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, код ЄДРПОУ 44005631).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА