БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.12.2025 
Справа № 497/1594/25 
Провадження № 2/497/1094/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
26.12.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши без участі сторін заочно в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
09.07.2025р. представник позивача звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 , стверджуючи, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна та досягнута домовленість про місце проживання і утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також представник позивача просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивача - для утримання їхнього спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у твердій грошовій сумі, - в розмірі 3000грн. на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, - посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дитини, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання сина, що проживає з нею, позивачем.
Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - підлягають задоволенню, за наступних підстав.
Так, з наданих суду письмових пояснень і доказів. судом встановлені наступні обставини:
-згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , вид.15.06.2016р., Малиновським районним у м.Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, 15.06.2016 між гр.гр.України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб (а/з№897), дружині було присвоєно прізвище " ОСОБА_1 " (а.с.8);
- від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - син сторін ОСОБА_6 , що підтверджується актовою запису про його народження від 23.08.2016 №7736, а.с.9-10), відповідач є батьком дитини;
- з витягу з реєстру територіальної громади за № 2025/008959157 - вбачається, що дитина сторін - проживає зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , на утриманні якої й перебуває, і ця обставина ніким і нічим не спростована (а.с.9).
Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 СК обставин - матеріального стану та стану здоров`я, - щодо відповідача та позивача - суду не надано.
Щодо вимоги про розірвання шлюбу
Позивач стверджує у позові, що бажає розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в нього з відповідачем та втрату почуття любові між ними, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем, повідомивши, що шлюбні відносини в них припинені, вони спільного господарства не ведуть, тому відмова у розірванні шлюбу буде порушенням його прав.
Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, спору між сторонами про місце проживання дітей та про поділ спільного майна не вбачається, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.
Щодо вимоги про стягнення аліментів.
Чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, а, відповідно до ч.ч.1,2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.11.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір - становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін за ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017р. в редакції ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018). Той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Статтею 179 СК України регламентовано, що право власності на аліменти, одержані на дитину, - є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.
Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства - для утримання неповнолітнього сина позивачки, який проживає з нею- до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення позивача до суду. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 11, 12,60, 80,212, 213, 214, 215,263-265,280-284 ЦПК України, ст.ст.104,105,196 СК України, п.22 Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд 
ухвалив: 
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 15.06.2016р.  Малиновським районним у м.Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №897 від 15.06.2016р.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), - на користь позивачки  ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), - аліменти для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в твердій грошовій сумі - в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, але - не менш, ніж передбачені законодавством 50 % прожиткового мінімуму, - що визначено законодавством для дитини відповідного віку, зі щорічною індексацією цих сум відповідно до Закону , з дня звернення позивачки до суду з даним позовом з 09.07.2025р. до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Суми аліментів, що будуть стягуватися у твердій грошовій сумі підлягають індексації відповідно до чинного законодавства станом на момент їх стягнення.
Стягнути з відповідача  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (на рахунок UA908999980313111256000026001 отримувач - ГУК у м.Києві -м.Київ/22030106, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету -22030106).
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, а відповідачем - в той же строк після отримання ухвали за результатами розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 26.12.2025 року.

Суддя А.В. Кравцова