ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2026 р. Справа № 926/1779/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Шатан Т.О.,

та представників:
від позивача (скаржника) – Хлапоніна О.Р. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)
від відповідача – Єфтемій Р.Ф. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Національна енергетична група” від 24 жовтня 2025 року
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 26 вересня 2025 року (повний текст підписано 06.10.2025), суддя Ярошенко В.П.
у справі № 926/1779/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Національна енергетична група”, м. Чернівці
до відповідача Чернівецького міського комунального підприємства “Міськсвітло”, м. Чернівці
про стягнення збитків в розмірі 1 380 878,94 грн

встановив:
28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до відповідача – Чернівецького міського комунального підприємства «Міськсвітло» про стягнення збитків в розмірі 1 380 878,94 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 19.12.2024 між сторонами укладено Договір про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу №19/12, пунктом 2.1 якого визначено, що за цим Договором постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2025 році електричну енергію. Додатком 3 до Договору визначено очікувані договірні обсяги постачання електричної енергії споживачу, зокрема в березні 2025 року - 652 753 кВт*год., однак, відповідач спожив у розрахунковому періоді 259 857 кВт/год, чим порушив договірні умови, а також норми чинного законодавства України, оскільки спожив електричну енергію в меншому розмірі, ніж погоджено у додатку № 3 до Договору. У зв`язку з наведеним, постачальник був змушений продати залишок закупленої електричної енергії в кількості 392 895 кВт/год на балансуючому ринку за нижчою ціною, відтак, просить стягнути з відповідача 1 380 878,94 грн – збитків, що становить різницю між ціною закупівлі електричної енергії та ціною її продажу на балансуючому ринку у разі профіциту закупівлі.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 26 вересня 2025 року у справі № 926/1779/25 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що укладеним сторонами договором не передбачена відповідальність відповідача щодо відшкодування небалансу електроенергії. Судом встановлено, що як вбачається з актів приймання-передачі електроенергії, Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» не було висловлено жодних заперечень з приводу обсягів спожитої електроенергії; такі акти підтверджують волевиявлення сторін та мають юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на відповідну кількість електричної енергії, а також, набуття у споживача обов`язку її оплати та набуття права постачальника таку оплату отримати. Поряд з цим, судом враховано, що пунктом 8.2 договору визначені виключні підстави для стягнення збитків з відповідача, серед яких відсутній обов`язок відшкодування небалансу, а саме: позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків, понесених позивачем, виключно у разі відмови споживача надати представнику позивача доступ до свого об`єкта, що завдало позивачу збитків. Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача складу правопорушення та відповідно підстав для стягнення з нього на користь позивача збитків в сумі 1 380 878,94 грн.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 26 вересня 2025 року у справі № 926/1779/25 та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що в Додатку 3 до Договору наведено очікувані договірні обсяги постачання електричної енергії споживачу, зокрема в березні місяці 2025 року - 652 753 кВт*год., при цьому, пунктом 2.3 Договору визначено, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреб замовника в електроенергії. Однак, в березні місяці 2025 року ЧМКП “Міськсвітло” грубо порушено договірні умови, а також норми чинного законодавства України, а саме: спожито електричну енергію в меншому розмірі, ніж ним було погоджено додатком № 3 до Договору. Звертає увагу, що жодного повідомлення зі сторони відповідача про зменшення очікуваних обсягів споживання електричної енергії від тих, що були погоджені додатком до Договору, не було, а відтак, позивачем сформовано замовлення на закупівлю електричної енергії на ринку електричної енергії, виходячи із замовленого відповідачем розміру, а саме: 652 753 кВт/год., відтак, залишок закупленої електричної енергії в кількості 392 895 кВт/год постачальник змушений був продати за нижчою ціною на балансуючому ринку. Водночас вказує, що обов`язок розраховувати баланс та повідомляти про порушення використання договірного обсягу в тому числі і постачальника є господарським зобов`язанням відповідача, яке покладено на нього нормативно-правовим актом - ПРРЕЕ, який у відповідності до пункту 1.1.1. є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку в тому числі споживачем (відповідачем). Також наголошує, що акт фактичного споживання по закінченню розрахункового періоду складається виключно за даними комерційного обліку, незалежно від того, який обсяг був погоджений, як договірний обсяг споживання, при цьому, збитками в даному випадку є додатково понесені позивачем витратами у формі різниці між вартістю закупленої електричної енергії для відповідача та її продажу на балансуючому ринку
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зокрема зазначає, що укладеним сторонами договором не передбачено обов`язку відповідача відшкодувати збитки, зумовлені продажем позивачем залишку електричної енергії, що складає різницю між очікуваними договірними та фактично спожитими обсягами електроенергії у відповідному місяці, на балансуючому ринку за цінами нижчими від закупівельних. Згідно з п.8.2 договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків; інших підстав відшкодування споживачем збитків договір не містить. Поряд з цим, наголошує, що в розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» позивач є електропостачальником, а відповідач – споживачем, між якими укладено договір постачання електричної енергії споживачу; водночас, згідно з ч.1 ст.70 вказаного Закону усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. Також зазначає, що позивач помилково посилається на Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (у редакції постанови НКРЕКП 24.06.2019 № 1168) (ПР), які визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила агрегації, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, оскільки вказані Правила не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зокрема зазначає, що Правила ринку, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 307, регулюють інші відносини ніж Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2019 року за № 312, а споживач (відповідач) не проводить свою діяльність на ринку згідно Правил ринку, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року за № 307. Наголошує, що позивач у цій справі посилається на ПРРЕЕ (обов`язок повідомляти про порушення договірного обсягу споживання), які є обов`язковими до виконання відповідачем та загальні правила відшкодування збитків, в тому числі у формі додатково понесених витрат.

Судове засідання з розгляду справи в апеляційному суді здійснювалося в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за заявами представників сторін та на підставі відповідних ухвал суду.
Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 26 вересня 2025 року у справі № 926/1779/25 та ухвалити нове про задоволення позову, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та це вбачається з матеріалів справи, 19.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Національна енергетична група" (постачальник) та Чернівецьким міським комунальним підприємством "Міськсвітло" (споживач) укладено договір про закупівлю електричної енергії № 19/12, згідно з яким, а саме: п.2.1 постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2025 році Електричну енергію, формульне ціноутворення, без розподілу, код 09310000-5 - Електрична енергія за ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" (далі - електрична енергія/товар/електроенергія), а споживач - прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього договору.
Згідно з п.2.3 Договору очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків та потреби замовника в електроенергії.
Пунктом 3.1 Договору визначено, що термін поставки (передачі) товару: з дати, зазначеної в заяві - приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору, але не раніше дати зміни постачальника, що підтверджується відповідним повідомленням адміністратора комерційного обліку до 31.12.2025 включно.
Відповідно до п.4.1 Договору для забезпечення безперервного постачання електричної енергії споживачу постачальник зобов`язується здійснювати своєчасну закупівлю електричної енергії на сегментах оптового ринку електричної енергії в обсягах, що за належних умов забезпечать задоволення попиту на споживання електричної енергії споживачем.
У п.5.1 Договору сторони погодили, що загальна вартість цього Договору становить 49 340 692,22 грн, крім того, ПДВ 9 868 138,45 грн, разом з ПДВ – 59 208 830,67 грн: в тому числі за рахунок коштів місцевого бюджету 30 394 603,44 грн, крім того, ПДВ 6 078 920,69 грн, разом з ПДВ – 36 473 524,13 грн та за рахунок власних коштів 18 946 088,78 грн, крім того, ПДВ – 3 789 217,76 грн, разом з ПДВ – 22 735 306,54 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 2 до цього Договору.
До загальної вартості цього договору включено витрати на послуги з передачі електричної енергії за регульованими тарифами (п.5.2 Договору).
Згідно з п.5.3 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Відповідно до п.п.5.4, 5.5 Договору споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки, передбачені цим Договором. Оплата за електричну енергію здійснюється споживачем виключно в грошовій формі. Оплата по цьому Договору буде здійснюватися за рахунок коштів бюджету на 2025. Розрахунки за спожиту електроенергію проводяться відповідно до вимог Бюджетного кодексу України.
Загальна вартість договору складається з місячних сум вартості очікуваних договірних обсягів постачання електричної енергії споживачу. Вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціну за 1 кВт*год, визначеної згідно з Додатком 2 до Договору (п.п.5.6, 5.8 Договору).
Пунктом 5.9 Договору визначено, що фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається на підставі даних комерційного обліку та фіксується в акті про прийняття-передання. Організація порядку здійснення комерційного обліку споживання товару споживачем здійснюється відповідно до вимог ПРРЕЕ, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКІ від 14.03.2018 № 311 та інших нормативно-правових актів.
У Додатку 3 до Договору сторони погодили очікувані договірні обсяги постачання електричної енергії споживачу, зокрема в березні 2025 року – 652 753 кВт*год.
Згідно з актами приймання-передачі електричної енергії №0000-000506 та №0000-000507 від 01 квітня 2025 року постачальник передав, а споживач прийняв електричну енергію у розрахунковому періоді - березень 2025 року в обсязі 256 941 кВт/год. на суму 2 068 172,06 грн та 2 916 кВт/год. на суму 23 471,50 грн, а всього 259 857 кВт/год. на суму 2 091 643,56 грн. Вказані суми сплачено відповідачем.
Поряд з тим, вказані акти приймання-передачі електричної енергії підписано представниками сторін без зауважень та заперечень. У таких актах сторони підтвердили, що обсяг визначений комерційним обліком переданий та прийнятий у повному обсязі та відповідно претензій одна до одної сторони не мають.
У травні 2025 року ТОВ «Національна енергетична група» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з Чернівецького міського комунального підприємства «Міськсвітло» 1 380 878,94 грн – збитків, які розраховані як різниця між придбанням електричної енергії на РДН саме для відповідача та продажем на балансуючому ринку, у разі її не споживання та не повідомлення про зміну договірного обсягу.

Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
В силу положень ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст.714 ЦК України).
Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.
Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Стаття 1 Закону визначає, що терміни, які в ньому вживаються, мають наступне значення:
- балансуюча група – об`єднання учасників ринку, що створюється на підставі договору про створення балансуючої групи, у межах якого визначений договором учасник ринку, який входить до такого об`єднання, несе відповідальність за баланс електричної енергії всіх інших учасників ринку, що входять до такого об`єднання;
- відповідальність за баланс – зобов`язання учасників ринку повідомляти і виконувати погодинні графіки електричної енергії відповідно до обсягів купленої та проданої електричної енергії та нести фінансову відповідальність за врегулювання небалансів;
- двосторонній договір – договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу;
- небаланс електричної енергії – розрахована відповідно до правил ринку для кожного розрахункового періоду різниця між фактичними обсягами відпуску або споживання, імпорту, експорту електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, та обсягами купленої і проданої електричної енергії, зареєстрованими відповідно до правил ринку;
- оператор системи передачі – юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії;
- споживач – фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;
- сторона, відповідальна за баланс (СВБ) – учасник ринку, зобов`язаний повідомляти та виконувати свої погодинні графіки електричної енергії (та/або балансуючої групи) відповідно до обсягів купленої та/або проданої електричної енергії та фінансово відповідальний перед оператором системи передачі за свої небаланси (та/або небаланси балансуючої групи);
- учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) – виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.
В силу ч.ч.1, 3 ст.3 Закону ринок електричної енергії функціонує на конкурентних засадах, крім діяльності суб`єктів природних монополій, з обмеженнями, встановленими цим Законом. Обов`язковою умовою участі в ринку електричної енергії (крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу) є укладення договору про врегулювання небалансів з оператором системи передачі.
Відповідно до ст.57 Закону електропостачальники мають право, зокрема: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів; інші права, передбачені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та договорами, укладеними ними на ринку електричної енергії.
Електропостачальник зобов`язаний, зокрема: нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії за цінами, визначеними відповідно до правил ринку, у разі невиконання ним акцептованих оператором системи передачі погодинних графіків електричної енергії.
Електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів: про вартість та умови надання послуг; про методи оплати, які не повинні допускати дискримінації між споживачами. Системи попередньої оплати мають бути справедливими та адекватно відображати прогнозне споживання; про право споживачів безоплатно обирати і змінювати електропостачальника; про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.
Згідно з ч.1 ст.58 Закону споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
Статтею 70 Закону передбачено, що всі учасники ринку, крім споживачів, які купують електроенергію за договором постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії. Сторони, відповідальні за баланс, зобов`язані нести фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії перед оператором системи передачі. Купівля-продаж електричної енергії з метою врегулювання небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, здійснюється між стороною, відповідальною за баланс, та оператором системи передачі за договором про врегулювання небалансів. Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення стороною, відповідальною за баланс, правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії з оператором системи передачі в обсягах небалансів електричної енергії за цінами небалансів, визначеними відповідно до правил ринку. Вартість небалансів електричної енергії сторони, відповідальної за баланс, розраховується адміністратором розрахунків для кожного розрахункового періоду доби залежно від обсягу небалансів електричної енергії цієї сторони та цін небалансів, визначених правилами ринку.
Поряд з тим, у відповідності до п.5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, електропостачальник має право, зокрема: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на отримання від споживача відшкодування збитків, пов`язаних з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності за розрахунковий період (день, місяць), відповідно до актів законодавства та умов договору.
Згідно з п.5.2.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії постачальник електричної енергії зобов`язаний інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Якщо зміна умов договору полягає у зміні ціни, викликаній зміною її складової на оплату послуг розподілу/передачі електричної енергії, то повідомляти споживача електропостачальник зобов`язаний негайно після отримання повідомлення від оператора системи.
Так, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини на підставі та на умовах, що визначені відповідно до укладеного сторонами договору від 19.12.2022 № 19/12, у якому сторонами погоджено його істотні умови, зокрема, щодо очікуваного загального обсягу споживання електричної енергії та ціни електричної енергії.
Умовами договору сторони передбачили можливість внесення змін до нього зокрема, відповідно до пунктів 13.1, 13.2, 13.3 та 13.4 зміни до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках, зазначених у цьому договорі та оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди. Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування. Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Також судом встановлено, що 01.04.2025 сторонами підписано Акти приймання-передачі №0000-000506 та №0000-000507 до договору про постачання електричної енергії №19/12 від 19.12.2024, згідно яких постачальник передав, а споживач прийняв електричну енергію у розрахунковому періоді - березень 2025 року в обсязі: 256 941 кВт/год. на суму 2 068 172,06 грн та 2 916 кВт/год на суму 2 3471,50 грн, а всього 259 857 кВт/год. на суму 2 091 643,56 грн.
У вказаних актах сторони підтвердили, що обсяг визначений комерційним обліком переданий та прийнятий у повному обсязі та відповідно претензій одна до одної сторони не мають. Такі акти приймання-передачі електричної енергії підписано представниками сторін без зауважень та заперечень, а вартість отриманої електроенергії відповідачем, що зазначена в обох актах була оплачена та не оскаржується позивачем.
Вказане узгоджується з умовами пункту 5.4 Договору, згідно з яким споживач бере зобов`язання з отримання електричної енергії та його оплати в термін і строки передбачені цим Договором.
Незважаючи на наведене вище, позивач звернувся з цим позовом про стягнення з споживача збитків у розмірі 1 380 878,94 грн.
Згідно з ст.22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Однак, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності. 
Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.
Законодавством України передбачено, що усі учасники ринку, крім споживачів, які купують електричну енергію за договорами про постачання електричної енергії споживачу, несуть відповідальність за свої небаланси електричної енергії, а електропостачальник має право на отримання від споживача відшкодування збитків, пов`язаних з відхиленням споживача від договірних величин споживання електричної енергії, відповідно до актів законодавства та умов договору.
Так, судом встановлено, що договором не передбачена відповідальність відповідача щодо відшкодування небалансу електроенергії.
Також, з актів приймання-передачі електроенергії вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» не було висловлено жодних заперечень з приводу обсягів спожитої електроенергії.
Надаючи оцінку актам приймання-передачі електричної енергії суд зазначає, що у даному випадку вони підтверджують волевиявлення сторін та має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на відповідну кількість електричної енергії, а також, набуття у споживача обов`язку її оплати та набуття права постачальника таку оплату отримати.
Поряд з цим, пунктом 8.2. договору визначені виключні підстави для стягнення збитків з відповідача, а саме: постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, понесених позивачем, виключно у разі відмови споживача надати представнику позивача доступ до свого об`єкта, що завдало позивачу збитків. Водночас, укладеним сторонами договором не передбачено відповідальність відповідача щодо відшкодування небалансу електроенергії.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» про стягнення з Чернівецького міського комунального підприємства «Міськсвітло» 1 380 878,94 грн – збитків.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, відтак, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282, 331 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Чернівецької області від 26 вересня 2025 року у справі № 926/1779/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна енергетична група» – без задоволення.
Матеріали справи № 926/1779/25 повернути до Господарського суду Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 02 лютого 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.